01 грудня 2023 року м. Запоріжжя
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.10.2023 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, невстановлені особи, діючи за попередньою змовою між собою, які в ході досудового розслідування не встановлені, знаходячись біля будинку № 68 по вул. Василя Сергієнка в м. Запоріжжя, незаконно викрали потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого насильно, проти волі потерпілого, посадили до автомобіля «Ланос» державні знаки НОМЕР_1 , на якому перевезли до Бородинського району м. Запоріжжя. Після чого в період часу з 21 години 00 хвилин 28.10.2023 року по 09 годину 00 хвилин 29.10.2023 року утримували потерпілого в приміщенні підвалу, адреса якого не встановлена, в районі Бородинського м. Запоріжжя, де застосовували насильство відносно ОСОБА_5 та погрожували застосуванням зброї, після чого перевезли на автомобілі до зупинки громадського транспорту ЗТЗ по вул. Щаслива 15 в м. Запоріжжя, де висадили потерпілого.
Також ОСОБА_5 надав роздруківку про рух грошових рахунку відкритому у банку «ПУМБ» № НОМЕР_3 , відкритого на його ім`я та № НОМЕР_4 , відкритого на ім`я ОСОБА_6 .
Допитана в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_5 є її хлопцем. Вона спільно із ОСОБА_5 з метою заробітку передали у користування ОСОБА_7 банківські картки «ПУМБ», рахунки котрих відкриті на їх ім`я. 27.10.2023 вказана пара направилась у відділення банку «ПУМБ», де перерахували грошові кошти з наданих у користування карт на власні (на загальну суму приблизно 40 000 гривень). Цього ж дня пара змінила місце мешкання, після чого їм в месенджері «Телеграм» від ОСОБА_7 та ОСОБА_10 почали надходити повідомлення з погрозами. 28.10.2023 приблизно о 20:45 ОСОБА_5 вийшов з квартири, з метою перевезти частину речей з минулої квартири, однак додому не повернувся. Від ОСОБА_11 та ОСОБА_12 їй стало відомо, що невідомі побили ОСОБА_5 , та останній втік. О півночі її телефонував ОСОБА_7 та вимагав гроші, остаточна сума була 25 000 гривень, яку їй необхідно було передати до 9:00 29.10.2023, «якщо вона хоче щоб її хлопець вижив». 29.10.2023 приблизно о 8:00 ОСОБА_6 повідомила про події в службу 102, після чого її телефонував ОСОБА_7 та вимагав відмовитись від написання заяви.
З метою всебічного досудового розслідування, збереження майна та документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, слідчий просить накласти арешт на вищезазначені рахунки потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 .
Слідчий в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій наполягав на задоволенні клопотання.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали досудового розслідування, слідчий суддя доходить наступних висновків.
З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Згідно з статтею 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
У відповідності до приписів ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.
Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).
Отже, банківський рахунок є інструментом для фінансових операцій клієнта банківської установи.
При цьому, майном, на яке може бути накладено арешт, є кошти певної особи (у формі записів на рахунках у банках), а не рахунки в банку, на яких вони обліковуються.
На переконання слідчого судді, арешт саме рахунків у банківській установі не сприятиме дієвості кримінального провадження. Слідчим не доведено, що незастосування арешту рахунків може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі інформації щодо здійснення операцій по рахункам потерпілого та свідка.
З урахуванням вищевикладеного, клопотання слідчого задоволенню не підлягає.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
В задоволенні клопотання слідчого - відмовити.
Копію ухвали вручити слідчому, прокуророві.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 5 грудня 2023 року

Слідчий суддя ОСОБА_1