ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3385/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004299 від 28 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого суді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0004299 від 28 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України.

Як вказує прокурор в обґрунтування клопотання, досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що невстановлені особи на підставі підроблених документів з метою подальшого заволодіння земельною ділянкою з кадастровим номером :90:292:0072 зареєстрували право власності на нежитлові будівлі охоронного посту на автостоянці по пр. Бажана, 24/1 у м. Києві .

Так, відповідно до заяви Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) наказом Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 грудня 2004 року №309 «Про передачу автостоянки на пр. Бажана, 24/1 » та актом прийому-передачі від 17 січня 2015 року № 28 збудовану автостоянку на 257 машино-місць передано в господарське відання КП «Житло- Сервіс», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У подальшому, незважаючи на це, невстановлені особи зареєстрували право власності на гараж загальною площею 35,2 кв.м. за адресою: м. Київ, «Дніпровський» гаражний кооператив автолюбителів» обслуговуючий кооператив () гараж НОМЕР_1 у м. Києві по пр. Бажана, 30Г та гараж загальною площею 6,8 кв.м. за адресою: м. Київ, «Дніпровський» гаражний кооператив автолюбителів» обслуговуючий кооператив () гараж НОМЕР_2 у м. Києві по вул. Мішуги, 2Д , які розміщуються на земельній ділянці кадастровий номер :90:292:0072, власником яких значиться ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 ).

Як вказує прокурор, відомості про право власності на вказані об`єкти нерухомого майна внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі довідки № 11 від 28 лютого 2023 року та № 10 від 28 лютого 2023 року, виданих головою ОК ГКА «Дніпровський» ОСОБА_5 , у яких зазначено, що вказані будівлі побудовано підрядним способом до 1991 року та власником їх являється ОСОБА_4 .

Голова ОК ГКА «Дніпровський» ОСОБА_6 під час допиту його як свідка повідомив, що вказаний гаражний кооператив розміщується у Дніпровському районі міста Києва, будь-яких інших автостоянок, окрім автостоянки по вул. Райдужна, 25-В , у володінні кооперативу немає. Також він повідомив, що довідки № 11 від 28 лютого 2023 року та № 10 від 28 лютого 2023 року, які підтверджують право власності він не видавав та не підписував.

Також органом досудового розслідування допитано як свідка ОСОБА_4 щодо обставин набуття ним права власності на вказані об`єкти нерухомого майна, проте він відмовився давати свідчення, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Під час досудового розслідування допитано і представника потерпілого - ОСОБА_7 , який повідомив, що невідомі особи здійснили незаконну реєстрацію права власності на вищевказані об`єкти нерухомості з метою заволодіти земельною ділянкою кадастровий номер :90:292:0072

З метою забезпечення збереження вилученого майна та збереження речових доказів, посилаючись на положення статей 131-132, 170-172 КПК України прокурор просить накласти арешт на зазначений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Представники власників майна - Київської міської ради та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлялися у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши учасників провадження, дослідивши клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, оцінивши надані докази, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволенні клопотання, з огляду на таке.

Як визначено ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя згідно з статтями 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 358 КК України.

Згідно з частиною третьою статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Постановою слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 16 жовтня 2023 року земельну ділянку з кадастровим номером :90:292:0072, яка перебуває у комунальній власності; гараж загальною площею 35,2 кв.м. за адресою: м. Київ, «Дніпровський» гаражний кооператив автолюбителів» обслуговуючий кооператив (), гараж НОМЕР_1 у м. Києві по пр. Бажана, 30Г та гараж загальною площею 6,8 кв.м. за адресою: м. Київ, «Дніпровський» гаражний кооператив автолюбителів» обслуговуючий кооператив () гараж НОМЕР_2 у м. Києві по вул. Мішуги, 2Д , які на праві приватної власності зареєстровані за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 ), визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що мало місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 358 КК України, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій, а також набуте кримінально протиправним шляхом, враховуючи правову підставу для арешту майна, а також з метою об`єктивного всебічного досудового розслідування та необхідності встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено необхідність арешту вказаного майна, оскільки воно має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні з метою їх збереження, а також, що за вказаних обставин таке обмеження прав власника (володільця) цього майна є співмірним завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя при цьому зважає на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований відповідно до вимог ст. 174 КПК України, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи, що земельна ділянка передана в господарське відання КП «Житло- Сервіс» та використовується для розміщення відкритої автостоянки, слідчий суддя вважає, що заборона користування цією земельною ділянкою за її призначенням може призвести до зупинення діяльності КП «Житло- Сервіс» в цій частині, а тому такий спосіб арешту не є співмірним завданням кримінального провадження.

Щодо іншого майна слідчий суддя вважає, що накладення арешту на майно в тому обсязі, про який заявляє прокурор, не є припиненням/позбавленням права власності, а є лише тимчасовим обмеженням, який не призведе до суттєвих наслідків, що можуть позначитися на інтересах власника майна, третіх осіб.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :90:292:0072, яка перебуває у комунальній власності із забороною відчуження та розпорядження цим майном.

Накласти арешт на гараж НОМЕР_1 загальною площею 35,2 кв.м. за адресою: м. Київ, «Дніпровський» гаражний кооператив автолюбителів обслуговуючий кооператив» (), проспект Миколи Бажана, 30Г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); гараж НОМЕР_2 загальною площею 6,8 кв.м. за адресою: м. Київ, «Дніпровський» гаражний кооператив автолюбителів обслуговуючий кооператив» (), вул. Олександра Мишуги, 2Г (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), які на праві приватної власності зареєстровані за ОСОБА_4 , із забороною відчуження, розпорядження та користування цим майном.

В іншій частині - у клопотанні відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1