печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 вивчивши клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту та скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ГСУ ДБР, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва одночасно зазначивши в процесуальному документі і клопотання про скасування арешту майна, і скаргу в порядку ст.ст. 303-307 КПК України, про зобов`язання посадових осіб ГСУ ДБР вчинити дії щодо повернення майна, в рамках кримінального провадження № 0000679.

В обґрунтування доводів поданого документу, адвокат вказує, що 18.10.2023 слідчим ГСУ НПУ проведено невідкладні обшуки у квартирі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та в автомобілі останнього. Враховуючи що у адвоката відсутні відомості про легалізацію обшуку та арешт вилученого майна, останнім було подано одночасно і клопотання і скарга.

Вивчивши матеріали справи, слідчий судді дійшов до такого висновку.

Згідно положень ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

За змістом цієї норми, вилучені під час обшуку речі та предмети, на відшукування яких було надано дозвіл в ухвалі слідчого судді, не є тимчасово вилученим майном і на них не розповсюджуються вимоги ст.ст. 168-169 КПК України щодо порядку його вилучення та повернення.

Аналізуючи вищенаведені норми слідчий суддя, звертає увагу, що п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачена можливість оскарження на досудовому провадженні бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна. Згідно з вимогами ст. 169 КПК України, а також ст. 174 КПК України надає право підозрюваному, обвинуваченому, їх захиснику, законному представнику, іншому власнику або володільці майна, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження звернутись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Відтак, чинне законодавство передбачає окремі способи захисту, не пов`язані одне з одним, за результатами розгляду яких слідчий суддя постановляє окремі процесуальні рішення, передбачені ч. 2 ст. 307 КПК України або абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України відповідно.

Слідчий суддя погоджується з вимогами сторони захисту, але одна вимога виключає іншу і не може бути розглянута в одному провадженні.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 303, 304,309, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту та скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ГСУ ДБР, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1