13.12.2023 Єдиний унікальний № 371/903/21
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/903/21

Провадження № 1-кп/371/55/23

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000031, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 селі Центральне Миронівського району Київської області, зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,

У С Т А Н О В И В :

За встановленими обставинами кримінального проступку, 11 квітня 2021 року приблизно о 18 годині 20 хвилин ОСОБА_4 перебував в гаражному кооперативі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час до вказаного гаражного кооперативу приїхав ОСОБА_5 , В ході спілкування між вказаними особами виникла словесна перепалка, під час якої у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізовуючи вказаний протиправний умисел, 11 квітня 2021 року приблизно о 18 годині 35 хвилин ОСОБА_4 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, біля гаражного приміщення під номером АДРЕСА_2 , долонями обох рук наніс близько п`яти ударів по голові ОСОБА_5 , після чого, взявши металеву трубу довжиною 87 см та діаметром 35 мм, тримаючи її в правій руці, наніс один удар в область правого ліктя останнього.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синців лівої вушної раковини, правого ліктьового суглобу, які утворились від дії тупого (их) предмета (ів), які згідно з висновком судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 125 ч. 1 КК України. Правова кваліфікація кримінального проступку заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Частиною 4 ст. 286 КПК України встановлено, що в разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Прокурор не заперечив проти задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Розглянувши заявлене клопотання, зясувавши позиції учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Таким чином, згідно приписів вказаної статті, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року роз`яснено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

По закінченню зазначеного строку, обвинувачений має право заявити відповідне клопотання про закриття кримінального провадження. В такому разі суд, який здійснює судове слідство кримінального провадження буде зобов`язаний закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Імперативні вимоги закону щодо закриття кримінального провадження підтвердив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к, провадження № 51-1491км19, у постанові від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18, провадження N 51-413 кмо 21.

У вказаних справах Суд відзначив, що звільнення від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності є обовязковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Верховний Суд констатував, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обовязком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності. На суд покладено імперативний обовязок звільнення особи від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, яке, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку.

З моменту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, тобто з 11 квітня 2021 року, минуло більше двох років. Покарання за вчинення кримінального правопорушення за вказаною статтею передбачене у виді штрафу до пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

На момент розгляду судом кримінального провадження щодо ОСОБА_4 передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинений проступок сплинув.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у період перебування кримінального провадження у провадженні суду Миронівським районним судом оголошувався у розшук ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року (провадження відновлено 24 липня 2023 року).

20 жовтня 2020 року Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 204/4728/15-к вказав, що оголошення обвинувачених в розшук не свідчить про те, що вони ухиляються від досудового розслідування.

З огляду на тлумачення поняття «ухилення особи від слідства або суду», що міститься у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року (провадження № 5-1кс15), а також правову позицію у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року (провадження № 51-9040км18), відповідно до якої підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження, суд дійшов висновку, що зупинення судового провадження у зв`язку з розшуком обвинуваченого саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від суду. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК у такому випадку має бути підтверджено факт ухилення обвинуваченого від суду.

Як убачається зі змісту судового рішення про оголошення обвинуваченого в розшук та з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 був відсутній за місцем проживання, адреса якого зазначена в обвинувальному акті, під час розгляду кримінального провадження. Матеріали провадження не містять доказів належного здійснення викликів обвинуваченого у кримінальному провадженні до суду.

В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що у даний час не перебуває за зареєстрованим місцем проживання, зміним його на початку війни, про факт його розшуку не знав.

Суд констатує, що оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 саме по собі не свідчить про ухилення останнього від суду.

Наведені обставини вказують на те, що строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності закінчився.

Докази вчинення ОСОБА_4 нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину відсутні.

Судом встановлено, що обвинувачений розуміє права, передбачені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Оскільки визначені ст. 49 КК України положення дотримано, їх правдивість у сторін провадження не викликає сумнівів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з правилами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

В разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрите на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Долю речового доказу суд вирішує, керуючись правилами ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Цивільний позов не заявлено.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 285, 286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000031, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 125 ч. 1 КК України, закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Речовий доказ у виді металевої труби довжиною 87 см, діаметром 35 мм, яка зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП у Київській області, після набрання ухвалою чинності знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд протягом семи діб з дня оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1