Справа №592/993/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/468/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

Іменем України

16 січня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/993/23 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.05.2023, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить постановити виправдувальний вирок за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК, оскільки вирок був винесений з порушенням норм процесуального права, суд не вірно кваліфікував його дії стосовно замаху на крадіжку, не вірно встановив мету скоєння правопорушення, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.05.2023 ОСОБА_9 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 КК і йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.07.2022, більш суворим за даним вироком, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Стягнуто витрати на користь держави за проведення експертиз на загальну суму 755,12 грн.

Згідно вироку, 10.07.2022 о 12:03 ОСОБА_9 в приміщенні магазину «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» за адресою: м. Суми, пр. Шевченка, 2, узяв з полиці три коробки з навушниками вартістю 352 грн, помістивши їх до пакету, пройшов касову зону умисно не сплативши за товар, однак розпорядитися викраденим майном не зміг, оскільки при виході був зупинений охоронцем.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах і є вмотивованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність в його діях складу інкримінованого йому правопорушення, то вони є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження визнаного доведеним обвинувачення суд першої інстанції у вироку послався на належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_9 поза розумним сумнівом.

Розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 за пред`явленим йому обвинуваченням, суд першої інстанції визнав доведеним, що останній вчинив закінчений замах на викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

Зокрема, свідок ОСОБА_12 (охоронець магазину «Аврора») в суді першої інстанції пояснив, що він був на робочому місці, спостерігав за допомогою монітору відеоспостереження за покупцями в торговому залі, коли побачив як одна особа, пізніше було встановлено, що це ОСОБА_9 , взяв навушники, поклав їх у свій пакет та одразу швидко попрямував до виходу за касову зону до виходу з магазину, не оплативши товар. Він вибіг у торговий зал за ОСОБА_9 , обізвався до нього, спрацював сигнал турнікету, за який вже зайшов обвинувачений. Він затримав останнього, який був у нетверезому стані, і запропонував викласти товар. Потім викликав поліцію, а ОСОБА_9 завів в кімнату охорони. ОСОБА_9 ніхто не шукав та він не казав, що хтось його чекає, зокрема дівчина, сам обвинувачений не намагався сплатити кошти за товар.

Вказані вище показання свідка об`єктивно підтверджуються іншими доказами у кримінальному провадженні, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 10.07.2022, згідно якого за участі понятих, з використанням відеофіксації, було оглянуто приміщення службового кабінету магазину «Аврора», що знаходиться за адресою: м. Суми, пр. Шевченка, 2. Під час огляду був присутній ОСОБА_9 . В ході огляду було установлено, що на столі в службовому приміщенні знаходяться три ідентичні за характеристиками коробки з написами «Навушники Celbrat Magic Month D2 чорні, штрих-код 050». Навушники поміщено до картонної коробки № 1, пошкоджень не мають. До протоколу додано відеозаписи на дисках та фото таблиця (а. с .48-57);

- протоколом огляду речі, згідно якого оглянуті відеозаписи з камер відеоспостереження магазину «Аврора», відповідно яких до приміщення магазину увійшов ОСОБА_9 , який пройшов до крайніх стелажів, поклав три пари навушників у свій поліетиленовий пакет та, рухаючись в бік виходу з приміщення магазину, пройшов касову зону, турнікет і прямував без зупинки до вхідних дверей, біля яких був зупинений охоронцем магазину;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.09.2022 (а. с. 107-111), згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнав на фотознімку особу під № 2, на якому зображений ОСОБА_9 .

Оцінивши всі зібрані докази відповідно ст. 94 КПК з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції, здійснивши судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Наводячи докази на підтвердження встановлених обставин, суд першої інстанції, як того і передбачають положення ст. 374 КПК, надав належну правову оцінку запереченням сторони захисту на пред`явлене обвинувачення, зокрема про те, що ОСОБА_9 свою вину за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті не визнав та пояснив, що 10.07.2022 він разом із знайомою ОСОБА_13 пішов до магазину «Аврора» та хотів придбати навушники на день народження кума, також мав намір придбати на подарунок такі ж навушники дружині кума та його доньці. Коли прийшли до магазину, ОСОБА_14 залишилась на вулиці курити, а він зайшов у приміщення. Був тверезий. У магазині з полиці взяв три пари однакових навушників, але так, як не було вільних кошиків, він поклав навушники у свій поліетиленовий пакет, подивився навкруги, ОСОБА_15 не було поруч, пішов до виходу через касу, щоб покликати ОСОБА_16 так як у неї були гроші, хотів розплатитись, однак навушники не викладав на прикасову зону, касира не попереджав. Перед дверима на вихід почув крик охоронця, зупинився, чекав, підбіг охоронець, хапав за руку, казав: «віддай навушники». Сказав охоронцю, щоб він покликав з вулиці дівчину ОСОБА_16 , та, що вона розплатиться за товар, він не пішов її кликати, викликав службу охорони. Потім приїхала поліція. Юлії вже не було, вона не дочекалась його, заходила у приміщення магазину, але не побачила його, так як він був у кімнаті охоронців. Вважає, що не скоював злочин. Приміщення магазину не покидав. До каси можливо підходити з двох боків та вільно ходити по магазину з товаром. Обвинувачений у скоєному не розкаявся, винним себе категорично не вважає.

Однак вказані показання обвинуваченого ОСОБА_9 не в повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і спростовуються дослідженими в суді першої інстанції доказами.

Також не можуть бути прийнятими до уваги доводи сторони захисту в тій частині, що обвинувачений, рухаючись разом із товаром у напрямку виходу з магазину, хотів тільки покликати свою знайому, яка стояла на вулиці і в неї знаходились гроші, у зв`язку з чим захистом було заявлено клопотання про виклик для допиту свідка ОСОБА_13 , на що судом першої інстанції неодноразово вживались заходи щодо її виклику для допиту, проте остання за повідомленими обвинуваченим місцями проживання повістки не отримувала, на вжиті захисником заходи щодо забезпечення явки у судові засідання не реагувала.

Колегія суддів зазначає, що вказана особа не була очевидцем події, а тому відсутні підстави вважати, що надані нею показання мали хоча б якесь значення для справи та могли б вплинути на доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення. Тобто, в даному випадку, на думку, колегії суддів, можливі свідчення ОСОБА_13 не могли спростувати вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки, навіть якщо б він мав наміри просто покликати її чи взяти в неї кошти, то для цього він не повинен був намагатися винести товар із магазину, а залишити його у касира, а після повернення з вулиці, розрахуватися чи зателефонувати їй для того, щоб вона принесла кошти. Таким чином, не проведення допиту ОСОБА_13 жодним чином не позначилось на справедливості розгляду кримінального провадження та обставинах, які підлягають доказуванню.

Отже, в ході судового розгляду були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для висновків суду та ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Відповідно вимог ст. 65 КК, суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують, а згідно ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК, суд першої інстанції врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК є тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, конкретні обставини вчинення злочину, також враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, розмір викраденого майна, поведінку як під час вчинення злочину, так і після, а також відсутність пом`якшуючих.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання, яке було визначено судом першої інстанції, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», а також є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_9 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, оскаржуване судове рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та належним чином умотивованим, внаслідок чого вирок суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.05.2023 відносно ОСОБА_17 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4