СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/91/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

номер кримінального провадження 0003617, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 травня 2019 року,

про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який здобув вищу освіту, який працює спеціальним кореспондентом газети «Ліга Інформ», зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

представників потерпілого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 13.05.2019 близько 17 год. 00 хв. разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені у окреме провадження), підійшли до ОСОБА_12 , який проводив роботи з огородження земельної ділянки, у дворі будинку АДРЕСА_2 та розпочали з ним словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_5 умисно наніс один удар арматурою в область правої надбрівної ділянки обличчя, від якого останній отримав закриту черепно-мозкову травму у вигляду струсу головного мозку. В цей час невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження дерев`яною битою, діючи узгоджено з ОСОБА_5 , нанесла один удар по лівій частині обличчя ОСОБА_12 , від якого останній впав на землю, втратив свідомість та отримав дві забійні рани в надбрівній ділянці зліва, в проекції нижнього краю правої орбіти, двох синців навколо лівого ока з переходом в підочну ділянку, на нижній повіці правого ока. Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, підійшов до ОСОБА_12 , який в той момент знаходився у непритомному стані та наніс йому не менше трьох ударів металічною арматурою по тулубу, від якого останній отримав закриту травму грудної клітини і хребта у вигляді перелому 12-го ребра по лопатковій лінії зі зміщенням уламків, перелому поперечного відростка справа 2-го поперекового хребця зі зміщенням уламків та синця в проекції поперекового відділу хребта. Під час нанесення зазначених ударів невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділені у окреме провадження) дерев`яною битою нанесла не менше трьох ударів в область живота та лівого стегна ОСОБА_12 , від яких останній отримав два синці на переднє-боковій поверхні живота справа з переходом в проекцію крила здухвинної кістки, на переднє-зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині. В результаті заподіяння зазначених ударів ОСОБА_12 отримав згідно з висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 042-1152-2019 від 10.07.2019 середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у не визнав, та показав суду, що ОСОБА_12 є його сусідом з яким він тривалий час конфліктує з приводу визначення меж земельних ділянок. 13.05.2019 у післяобідній час він зі своєю матір`ю ОСОБА_15 та її знайомою ОСОБА_16 знаходилися у дворі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час він почав гуркіт та побачив ОСОБА_12 , який був агресивний, щось кричав та рухався до них. При цьому в руках у ОСОБА_12 була залізна арматура, якою він розмахував. Щоб захистити матір та її подругу він ( ОСОБА_5 ) став між ними та ОСОБА_12 та відмахувався від останнього руками та виштовхував його. Після цього йому вдалося вибити арматуру з рук ОСОБА_12 та останній почав повертатися до себе, при цьому перечепився та впав. Вважає свої дії самозахистом від дій ОСОБА_12 , який словесно погрожував йому та жінкам вбивством та намагався заподіяти їм тілесні ушкодження арматурою. Зазначив, що під час конфлікту крім нього, жінок та ОСОБА_12 інших осіб не було. Знайомий його матері на ім`я ОСОБА_17 прийшов вже ввечері після закінчення конфлікту та його очевидцем не був.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованого йому злочині повністю доведена дослідженими безпосередньо у судовому засіданні доказами у їх сукупності.

Так, будучи допитаним в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_12 суду показав, що з обвинуваченим має неприязні стосунки та останній є його сусідом. 13.05.2019 він перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де він проживає та працює, при цьому він замовив машину для проведення робіт з установки паркану. Автомобіль під`їхав в проміжок часу між 16 та 17 годиною та він відкрив ворота і показував водію куди заїжджати. В цей час він повернув голову і отримав удар в праву надбрівну ділянку, який наніс йому ОСОБА_5 арматурою, другий удар в ліву частину обличчя наніс йому битою наочно знайомий на ім`я ОСОБА_17 , який проживає з ОСОБА_5 . Після другого удару він впав та втратив свідомість, а коли прийшов до тями поряд вже нікого не було. Крім цього, зазначив, що цього ж дня об 11 годині між ним на ОСОБА_5 був конфлікт з викликом поліції, який стався через те, що ОСОБА_5 не пускав його на земельну ділянку, оскільки будинок АДРЕСА_3 поділений на декілька частин, при цьому він проживає у квартирі № 3 , а ОСОБА_5 проживає у квартирі № 1 і між ними наявний судовий спір щодо поділу земельної ділянки, через що між ними і існують неприязні стосунки. Свідком вказаної події безпосередньо був водій автомобіля, який привіз матеріали для встановлення паркану на земельній ділянці, поліцію та швидку допомогу викликали працівники СТО, яка розташована поряд.

Суд вважає показання потерпілого достовірними, оскільки вони послідовні, логічні, конкретні, узгоджуються з іншими зібраними по справі доказами, дослідженими судом, і які повністю спростовують доводи обвинуваченого, висунуті ним на свій захист.

Так, свідок ОСОБА_18 суду показав, що точну дату він не пам`ятає, але це було у травні 2019 року у світлу пору доби, він перебував біля магазину «Рай рибальства» та побачив раніше невідомого йому ОСОБА_12 , який перебував у 30 метрах від нього та двох осіб, які наносили удари останньому палкою та арматурою по обличчю, а коли ОСОБА_12 впав на землю, били його ногами. Хто саме наніс перший удар ОСОБА_12 він не бачив, але одним з цих осіб був раніше йому невідомий ОСОБА_5 . Значив, що хотів визвати поліцію, але в нього не було мобільного телефону, тому він попросив зробити це працівників розташованої поряд СТО після чого поїхав додому.

Свідок ОСОБА_19 показав суду, що 13.05.2019 він на автомобілі перевозив вже оплачений вантаж, а саме дошки за замовленням ОСОБА_12 . Зазначив, що точної адреси, за якою він доставляв замовлення він не пам`ятає, але вона знаходиться біля перетину вулиці Львівської та Кільцевої дороги. Там його зустрів раніше йому невідомий ОСОБА_12 , який вказав місце, де треба вивантажити дошки та відійшов від автомобіля на відстань приблизно 80 метрів. В цей час до ОСОБА_12 підійшов якийсь чоловік з яким у нього ( ОСОБА_12 ) виник спір та вони почали штовхатися. Вказані події відбувалися біля магазину «Рибний рай». Повідомив, що з автомобіля він не виходив і через зазначений конфлікт між ОСОБА_12 та іншою особою виконати замовлення йому не вдалося та він поїхав. При цьому очевидцем нанесення тілесних ушкоджень не був, хто першим почав штовхатися не бачив.

Свідок ОСОБА_20 показав суду що 13.05.2019 року близько 17 год. 30 хв. коли він перебував за місцем роботи за адресою: АДРЕСА_2 до нього підійшов ОСОБА_12 , який був побитий, весь у крові, око в останнього було набрякше. Після цього він викликав ОСОБА_12 швидку медичну допомогу. Через 15 хвилин приїхала швидка медична допомога та поліція. Приблизно годину лікарі надавали медичну допомогу ОСОБА_12 , але до лікарні не госпіталізували. Наступного дня він бачив ОСОБА_12 , який скаржився на погане самопочуття та останнього забрала швидка медична допомога у лікарню. Про те, що ОСОБА_5 побив ОСОБА_12 йому стало відомо зі слів останнього.

Показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 послідовні, логічні, конкретні, узгоджуються як між собою, так і з показаннями потерпілого ОСОБА_12 та з іншими зібраними по справі доказами, дослідженими судом.

Свідок ОСОБА_16 показала суду, що 13.05.2019 приїхала в гості до своєї знайомої ОСОБА_15 та бачила як сусід останньої ОСОБА_12 арматурою виламував з огорожі профнастіл та намагався потрапити на огороджену земельну ділянку, яка є прилеглою до частини будинку, де проживає ОСОБА_15 , а коли вона дістала мобільний телефон та почала знімати відео, ОСОБА_12 пішов та повернувся через годину-півтори (близько 15 год. 30 хв.), при цьому перебував на її думку у стані сильного алкогольного сп`яніння, почав виламувати ворота, кричати, нецензурно виражатися, погрожував. ОСОБА_5 вийшов до ОСОБА_12 . При цьому в руках останнього була арматура, якою він розмахував та вдарив нею ОСОБА_5 , який закривався від ударів руками та, захищаючись, наніс ОСОБА_12 удари руками по тулубу і виштовхнув останнього за межі домоволодіння. Після цього вона бачила як ОСОБА_12 перечепився за огорожу, впав, після цього підвівся та пішов.

Свідок ОСОБА_15 показала суду, що обвинувачений ОСОБА_5 є її сином, а потерпілий ОСОБА_12 є їх сусідом. 13.05.2019 вона з сином та знайомою ОСОБА_16 у проміжок часу між 16 та 17 годиною перебувала за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 та почувши шум вибігли на двір, де побачили ОСОБА_12 . Після того як ОСОБА_16 почала знімати відео того, що відбувається ОСОБА_12 пішов та через деякий час повернувся та почав ламати паркан з алюмінію, в руках останнього була залізна арматура, та він почав бігти до них. Після цього ОСОБА_12 намагався вдарити арматурою її сина, а останній вибив її з рук ОСОБА_12 , після чого останній наніс ОСОБА_5 удар кулаком в обличчя.

Суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 оскільки вони направлені на підтвердження захисної позиції ОСОБА_5 та повністю узгоджуються з його показаннями.

Свідок ОСОБА_21 показала суду, що свідком подій 13.05.2023 вона не була. Повідомила, що знає обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_12 , які є її сусідами, з якими в неї нормальні відносини. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 є спір з приводу земельної ділянки. Вона була свідком сварки між останніми, при цьому ОСОБА_12 намагався зайти у двір ОСОБА_5 , оскільки вважає, що це його земля і періодично намагається потрапити на огороджену земельну ділянку ОСОБА_5 .

Вказаний свідок очевидцем подій не був та лише підтвердив що між обвинуваченим та потерпілим наявний спір щодо земельної ділянки, що не заперечується сторонами.

Також винність ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, зокрема:

- даними протоколу слідчого експерименту від 01.06.2019, проведеного слідчим СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_22 , за участі потерпілого ОСОБА_12 , в ході якого здійснювалась фіксація даної слідчої дії відеокамерою «Panasonic» з подальшим перенесенням відеофайлу на DVD-диск, який було відтворено в судовому засіданні, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 детально розповів про обставини скоєного та показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень (том 1 а.п. 173-177);

- даними протоколу слідчого експерименту від 26.07.2019, проведеного старшим слідчим СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_23 , за участі свідка ОСОБА_18 , в ході якого здійснювалась фіксація даної слідчої дії відеокамерою з подальшим перенесенням відеофайлу на DVD-диск, який було відтворено в судовому засіданні, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_18 детально розповів про обставини скоєного та показав механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 (том 1 а.п. 197-201);

- даними протоколу слідчого експерименту від 25.07.2019, проведеного старшим слідчим СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_23 , за участі свідка ОСОБА_15 в ході якого здійснювалась фіксація даної слідчої дії відеокамерою з подальшим перенесенням відеофайлу на DVD-диск, який було відтворено в судовому засіданні, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_15 розповіла, що 13.05.2019 о 17 годині за місцем її проживання між її сином ОСОБА_5 та ОСОБА_12 відбулася штовханина, яка переросла в бійку, під час якої ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_12 руками стиснутими у кулаки в область обличчя (том № 1 а.п. 202-204);

- даними, які містяться у відповіді Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва від 05.06.2019 № 1356/б, та картах виїзду швидкої медичної допомоги від 13.05.2019 року № 1572, від 14.05.2019 № 637 та від 17.05.2019 № 1093, з яких вбачається, що згідно з реєстрацією викликів базою даних автоматизованої інформаційно-диспетчерської системи (АІДС) «Швидка медична допомога» було зареєстровано 3 виклики екстреної медичної допомоги до ОСОБА_12 , в тому числі: 13.05.2019 о 18 год. 03 хв. за адресою: АДРЕСА_2, шиномонтаж (зі слів побили), 14.05.2019 о 10 год. 03 хв. за адресою: АДРЕСА_2, приватний будинок (вчора побили, сьогодні погано) та 17.05.2019 о 14 год. 41 хв. за адресою: м. Київ, вул. Котельникова, 95, травмпункт (т. 1 а. п. 205-211);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 042-1152-2019 від 10.07.2019 відповідно до яких дані судово-медичного обстеження та наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 14.05.2019 о 10.13 год. у ОСОБА_12 мали місце такі ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, дві забійні рани в надбрівній ділянці зліва, в проекції нижнього краю правої орбіти, два синці навколо лівого ока з переходом в підочну ділянку, на нижній повіці правого ока, закрита травма грудної клітини і хребта у вигляді перелому 12-го ребра по лопатковій лінії зі зміщенням уламків, перелом поперечного відростка справа 2-го поперекового хребця зі зміщенням уламків та синець в проекції поперекового відділу хребта, два синці на переднє-боковій поверхні живота справа з переходом в проекцію крила здухвинної кістки, на переднє-зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони не менш як п`ятикратною травмуючою дією тупого(их) предмету(ів), характерні особливості травмуючої поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, могли утворитись 14.05.2019. Черепно-мозкова травма у ОСОБА_12 могла утворитись не виключено у спосіб, на який вказую потерпілий під час слідчого експерименту від 01.06.2019.

Суд визнає, що потерпілий ОСОБА_12 , свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 та обвинувачений в частині, дали суду правдиві показання, які відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та іншими доказами, дослідженими судом.

Оцінюючи досліджені судом документи, суд визнає їх належними, такими, що прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, зокрема час, місце, спосіб нанесення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, та допустимими, так як досліджені судом докази отримані в порядку встановленому КПК України, при їх отриманні не було допущено істотних порушень прав та свобод людини гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Оцінюючи показання обвинуваченого в частині того, що він не наносив обвинуваченому удари арматурою, а лише захищався, так як потерпілий перший напав на нього та почав наносити удари, суд визнає неправдивими, розцінює їх як систему захисту, спрямовану на уникнення відповідальності за вчинений злочин, які спростовуються показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а також висновками судово-медичного експерта та іншими дослідженими доказами під час судового розгляду у їх сукупності.

Щодо доводів захисника про сумнівність такого доказу, як висновок судово-медичної експертизи № 042-1152-2019 від 10.07.2019, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» зі змінами, судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Порядок кримінального провадження визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно до ч.1 ст. 69 КПК України визначено поняття експерта. Висновок експерта повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження (ст. 101 КПК України).

Статтею 7 Закону України «Про судову експертизу», в редакції на момент розгляду справи, передбачено, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Оскільки вказаний висновок складений лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_24 , який має вищу медичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення судово-медичної експертизи за експертною спеціальністю «судово-медична експертиза» (свідоцтво №0019 від 04.12.2018, видане ЕКК Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи), стаж експертної роботи з 2003 року, який попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, суд вважає, що підстави вважати зазначений висновок судово-медичної експертизи необ`єктивним або таким, що проведений всупереч вимогам статей 101, 102 КПК України, відсутні.

Стороною захисту не надано суду іншого висновку на підставі вимог ч.2 ст.101 КПК України на спростування наведеного, окрім того, експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

Суд не приймає до уваги висновок спеціаліста № 419/19 від 12.12.2019 в якому зазначені протиріччя та невідповідності на думку спеціаліста у описах зовнішніх тілесних ушкоджень та результатів променевої діагностики, які потребували знань спеціалістів із променевої діагностики та травматології - ортопедії чи вертобології та думку спеціаліста про необхідність проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи за участю спеціалістів із променевої діагностики та травматології - ортопедії чи вертобології зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно статті 69 КПК України експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.

При цьому, системний аналіз статей КПК України 69 (експерт), 70 (відповідальність експерта), 71 (спеціаліст), 72 (відповідальність спеціаліста), ч.ч. 6-7 ст. 95 (показання, які ґрунтуються на спеціальних знаннях) та інш., дозволяє однозначно стверджувати, що участь спеціаліста у кримінальному провадженні законодавчо обмежена наданням тільки консультацій та безпосередньої технічної допомоги сторонам під час проведення слідчих та/або інших процесуальних дій, а також суду, в межах наявних у нього спеціальних знань і навичок.

Беручи участь у кримінальному процесі, спеціаліст не є самостійним учасником та не наділений правом складання висновків під час кримінального провадження, на відміну від експерта, за яким таке право передбачено та який несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок або відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Отже, письмові висновки спеціалістів, які складені за результатами проведених досліджень об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та дають відповіді на запитання, що виникають під час кримінального провадження, носять виключно інформаційний характер та не є належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні, а отже й не можуть бути покладені в основу судових рішень.

Враховуючи викладене, суд визнає висновок спеціаліста № 419/19 від 12.12.2019 в силу приписів ст.84 КПК України недопустимим доказом та не бере до уваги при ухваленні цього вироку.

Доводи захисту про те, що протоколи проведення слідчих експериментів не відповідають вимогам закону і тому є недопустимими доказами суд вважає неспроможними та надуманими виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що всі слідчи експерименти проведені з дотриманням вимог КПК України, при цьому потерпілий ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_18 без примусу, погроз та тиску з боку працівників поліції, детально показували та розповідали про місце та обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Зауважень з боку учасників вказаних слідчих дій за наслідками їх проведення не надходило. Безпосередньо переглянуті судом на дисках відеозаписи проведення слідчих експерементів є безперервними, незважаючи на те, що складаються з декількох відеофайлів.

Крім того, показання потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_18 в ході цих слідчих дій, уточнені під час судового розгляду, в цілому узгоджуються з даними, які містяться у висновках судово-медичної експертизи.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Зважаючи на те, що під час всіх проведених слідчих експериментів застосовувався безперервний відеозапис, залучення понятих до їх проведення не було обов`язковим та відносилося на розсуд слідчого, а відтак проведення цих слідчих дій за відсутності понятих не може вважатися порушенням вимог процесуального закону.

Аналіз досліджених та оцінених у справі доказів свідчить про те, що вина обвинуваченого у вчинені умисного злочину доведена повністю, дії обвинуваченого судом кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне тілесне ушкодження середньої тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що вчинений ним злочин відноситься до нетяжких злочинів, обвинувачений працює спеціальним кореспондентом газети «Ліга Інформ», за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено, та призначає покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України.

Однак, приймаючи до уваги, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, враховуючи обставини даної справи, причини протиправної поведінки обвинуваченого, позитивну характеристику останнього, та те що ОСОБА_5 має постійне місце роботи, реєстрації та проживання, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Щодо пред`явленого цивільного позову, суд входить з наступного.

Потерпілий ОСОБА_12 до початку судового розгляду по суті заявив цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9770,39 грн. та моральну шкоду в розмірі 48025 грн. та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7155 грн. (т. 1 а.п.46-64).

Обвинувачений ОСОБА_5 пред`явлений позов не визнав.

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілого/цивільного позивача - ОСОБА_12 до обвинуваченого/цивільного відповідача ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 49 КК України потерпілим визнається особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно з ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При цьому, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Згідно зі ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Унаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 , що виявилися у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_12 в результаті чого потерпілий вимушений був витрачати кошти на своє лікування, що підтверджується наданими квитанціями у розмірі 9770,39 грн. (т.1 а.п.55-56).

Дослідивши надані позивачем ОСОБА_12 докази, суд доходить висновку, що затрати ОСОБА_12 на лікування підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується вимог потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Пунктом 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями Цивільного кодексу України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.ч. 3 та 4. ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

При цьому згідно п. 5 Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обґрунтовуючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, потерпілий вказав, що окрім фізичної шкоди здоров`ю, нанесеної неправомірними суспільнонебезпечними діями ОСОБА_5 йому також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тривала відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення. Переживаючи отримання фізичних травм в момент їх нанесення ОСОБА_5 він переніс значний фізичний біль, який виник внаслідок спричинених тілесних ушкоджень, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, переніс почуття образи від безпричинного побиття, обурення, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. В подальшому він був вимушений проходити лікування, витримувати болісні неприємні лікувальні процедури та діагностичні процедури. Впродовж всього періоду лікування, почувався незручно, відчував дискомфорт, необхідність пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення). Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив, отримані тілесні ушкодження та травми завадили займатися професійною діяльністю.

З урахуванням обставин справи та засад розумності, виваженості та справедливості суд доходить висновку про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі 48025 грн.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_12 цивільного позову в частині відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката та стягнення з ОСОБА_5 суми 7155 грн., то він підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки знайшов своє підтвердження у ході судового розгляду та підтверджений доказами, наданими потерпілою стороною.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 та ст. 124 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 377 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 у відшкодування матеріальних збитків 9770 грн., моральних збитків 48025 грн. та витрати на правову допомогу 7155 грн.

Речові докази по справі:

-компакт-диск із записом розмови та п`ять аркушів паперу з фотознімками, які долучені до матеріалів даного кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу зберігання.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 1974 грн. 70 коп .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1