КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6611/23
Провадження № 1-кп/552/1480/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2023 Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні ум. Полтава кримінальне провадження №0000485 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Котельва Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, студента 2-го курсу Полтавського університету економіки і торгівлі, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

встановив:

05 вересня 2023 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в кімнаті гуртожитку № НОМЕР_1 Полтавського університету економіки і торгівлі, за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар правою рукою, пальці якої були стиснуті в кулак, в ділянку обличчя зліва, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу, закритого перелому латеральної стінки лівої орбіти, втисненого перелому передньої стінки та лінійного перелому задньої, латеральної стінок лівої максилярної пазухи з розвитком параорбітальної гематоми м`яких тканин ліворуч, масивної міжтканьової емфіземи м`яких тканин параорбітальної та букальної ділянок зліва та гемосинусу зліва, які кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та розповів, що 05.09.2023 близько 16 години він прийшов до кімнати АДРЕСА_3 , де на той час мешкав. Через безлад у кімнаті у нього з ОСОБА_4 , який також мешкав у цій кімнаті, виникла сварка. У ході сварки він не стримався та наніс один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_4 . Розкаюється у вчиненому. Просить суворо не карати. Позовні вимоги потерпілого визнає частково, оскільки вважає їх занадто завищеними.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що все відбувалося саме так, як розповів ОСОБА_5 . Після того як ОСОБА_5 наніс йому удар, йому стало зле. Була викликана швидка допомога, яка забрала його до лікарні, де він перебував на лікуванні протягом тижня. Не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого. Свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідно до ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання винного є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання винного відсутні.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Хоча обвинувачений не відшкодував завдану потерпілому шкоду, суд із врахуванням наявності пом`якшуючих його вину обставин, того, що останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, має молодий вік, навчається, а також із врахуванням думки потерпілого та конкретних обставин справи, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 є мінімальне покарання у виді обмеження волі, передбачене санкцією ч.1 ст.122 КК України.

Крім того, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання.

Щодо відшкодування потерпілому ОСОБА_4 моральної шкоди, суд, з врахуванням, характеру та глибини завданих потерпілому фізичних та душевних страждань, тривалості його лікування, порушення нормального перебігу його життя, а також матеріального становища обвинуваченого, приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню частково на суму 15000 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання один рік обмеження волі.

На пiдставi ст.75 КК України звiльнити ОСОБА_5 вiд вiдбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_5 протягом iспитового строку перiодично з`являтися для реєстрацiї в органи з питань пробації i повiдомляти зазначенi органи про змiну мiсця проживання, навчання та роботи.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 15000 грн. В іншій частині позову відмовити.

Речові докази у вигляді ДВД дисків зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляцiйного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1