Провадження № 1-кп/643/156/23
Справа № 643/1701/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023

12 грудня 2023 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000652, внесеного до ЄРДР від 26.10.2022 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербург (Ленінград) рф, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, розлученого, маючого неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант, на посаді командира відділення управління батареєю, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 26.10.2022 приблизно о 09:25, керуючи технічно-справним автомобілем «BMW-187», р/н НОМЕР_2 (литовської реєстрації), рухався по вул. Академіка Павлова у Салтівському районі м. Харкова з боку вул. Героїв Праці в напрямку вул. Бучми зі швидкістю біля 89 км/год., чим порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України. Під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого напроти будинку №162 вказаної вулиці, на який вийшов пішохід і продовжував свій рух через дорогу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «BMW», ОСОБА_9 не зменшив швидкість свого автомобіля, а в разі потреби, не зупинив його перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, продовжував рух з постійною швидкістю, виїхав на пішохідний перехід, створив небезпеку для пішохода, чим грубо порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , 1974 року народження, спричинивши його смерть на місці події.

Відповідно до висновку комплексної автотехнічної експертизи та експертизи відеозапису №КСЕ-19/121-22/16791т від 05.01.2023, дії ОСОБА_7 не відповідають вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з подією та її наслідками.

ОСОБА_7 повністю визнав свою провину, не заперечував фактичних обставин обвинувачення і його доказів, у зв`язку з чим суд, переконавшись у добровільно обраній позиції обвинуваченого, у відповідності до правил ч. 3 ст. 349 КПК України, з погодженням усіх учасників судового процесу, визнав не доцільним досліджування доказів по справі.

ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у жовтні 2022 року, близько 10-ї години, з дозволу старшини виїхали на автомобілі «BMW», литовської реєстрації, зі сторони с. Циркуни до м. Харкова забрати посилки для військових. Коли забрали посилки, надійшов телефонний дзвінок, із якого надійшла вимога скоріше повертатися. Погода була дощова, погана видимість, тому не побачив на неврегульованому пішохідному переході пішохода, внаслідок чого скоїв наїзд на останнього. Також ОСОБА_7 додав, що швидкість автомобіля була близько 80км./год, пішохода до зіткнення взагалі не бачив, не гальмував. Після ДТП зупинився, викликав ШМД та поліцію. У вчиненому щире кається та шкодує, погоджується, що саме від його дій настали тяжкі наслідки, смерть потерпілого. Потерпілому ОСОБА_4 передано грошові кошти в рахунок відшкодування вчиненої шкоди. Просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Стороною захисту надані суду копії розписки та заяви потерпілого ОСОБА_4 , датовані 31.01.2023, зокрема, із заяви якої вбачається, що ОСОБА_4 повідомляє компетентні органи про факт відсутності претензій матеріального та морального характеру до водія та просить врахувати його позицію, як потерпілої сторони, при вирішенні питання щодо призначення покарання стосовно ОСОБА_7 не пов`язаного з позбавленням волі.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та його представник підтвердили факт відшкодування матеріальної шкоди з боку ОСОБА_7 , а в частині призначення останньому покарання, просили взяти до уваги дані про особу ОСОБА_7 , не заперечували щодо призначення покарання із застосуванням правил ст.69 КК України, між тим наполягали на покаранні, пов`язаному із позбавленням волі, відповідно до правил ст.62 КК України з відбуванням покарання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Враховуючи зайняту позицію обвинуваченого, дотримуючись правил ч.3 ст.349 КПК України, суд дії ОСОБА_7 кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступень суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, що відноситься до категорії неумисного, але тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за час проходження військової служби характеризується позитивно.

Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою провину та щиро покаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю вчиненого злочину, відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, а також те, що з 24.02.2022 приймає безпосередньо участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, захищаючи територіальну цілісність України, що загалом суд визнає як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст.66 КК України.

Представником потерпілого надано суду в порядку вивчення особи обвинуваченого копії судових рішень про наявність аліментних та кредитних зобов`язань, що суд не бере до уваги, оскільки, на думку суду, такі відомості не мають значення для врахування при призначені покарання ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення даної категорії справи.

Обставин, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Далі, у відповідності до положень ч.1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотне знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, зокрема, за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Положення ст. 69 КК України надає суду право в особливих, виняткових випадків скоригувати вимогу загальних засад призначення покарання, закріплену в п.1 ч.1 ст. 65 КК і призначити більш м`яке покарання порівняно з тим, яке передбачене в конкретній санкції статті Особливої частини КК за вчинений злочин.

Підставами для призначення більш м`якого покарання в ч.1 ст. 69 КК України визначено дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: - наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину та дані, що характеризують особу винного.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд враховує дані про особу обвинуваченого і те, що від дій останнього, настала смерть потерпілого, враховуючи зайняту в ході розгляду справи позицію потерпілого, та приймаючи до уваги вищезазначені вище обставини, які суд визнав такими, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, вважає їх винятковими і достатніми для застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією зазначеної статті у виді 2 років позбавлення волі, оскільки, визначене покарання буде справедливім та співмірним зі скоєним.

Далі, у відповідності до положень ст.62 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період (крім військовослужбовців жінок) на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців замість позбавлення волі не може застосовуватися до осіб, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та згідно наказу командира вказаної військової частини № НОМЕР_3 від 22.02.2021 прийнятий на військову службу за контрактом.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше не судимий, відповідно покарання у вигляді позбавлення волі не відбував.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 є суб`єктом та підпадає під положення ст.62 КК України і суд, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, вважає за можливе замінити позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, а саме 2 роки.

Цивільний позов потеплілим не заявлявся.

По справі є судові витрати за проведення автотехнінчих експертиз на загальну суму 8683,88грн., оплату яких суд покладає на обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням правил ст.ст. 65, 69 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до правил ст.ст. 62,69 КК України замінити ОСОБА_7 призначене покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття призначеного покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання після набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 8683 (вісім тисяч шістсот вісімдесят три)грн.,88 копійок.

Речові докази: оптичний диск «CD-R ALERUS» та флеш носій «Transcend 2GB» з відеозаписом дорожньо-транспортної події від 26.10.2022, що передані на зберігання до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження; транспортний засіб автомобіль «БМВ-187», р/н НОМЕР_2 , що залишений на майдані тимчасового тримання транспортних засобів при ГУНП в Харківській області, розташованій за адресою: м. Харків, вул. Пушкінска,107 повернути особі, у якої вилучено транспортний засіб.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1