Єдиний унікальний № 946/6387/23
Провадження № 1-кп/946/240/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

24 січня 2024 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000387, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Рені Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (далі м. Ізмаїл), раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_6 , представниця потерпілої ОСОБА_7 .

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки про виклик до суду в електронній формі у додаток «Viber». Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілої з`ясувати обставини, що мають значення для судового розгляду, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без її участі. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 327 КПК, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.21.03.2023 приблизно об 11:10 год. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем «Honda» р/н НОМЕР_1 , і рухаючись по вул. Комерційній з боку вул. Свято-Нікольської в напрямку вул. Шкільної в м. Ізмаїлі, у порушення вимог підп. «б» п. 2.3., п. 16.11. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), проявив кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, тим самим відповідно не реагував на її зміну, та при виїзді на перехрестя з вул. Запорозьких козаків, яка по відношенню до вул. Комерційної є головною дорогою, та перед перехрестям встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», не надав перевагу у русі автомобілю марки «Opel» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , яка наближалась до вказаного перехрестя по вул. Запорізьких козаків по головній дорозі з боку вул. Авраамівської, скоївши на перехресті зіткнення з нею.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому лівої стегневої кістки в середній та нижній третинах зі зміщенням уламків по осі та ширині, які не викликали небезпечні для життя явища та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я строком понад три тижні (більш ніж 21 день).

2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Стаття (частина статті) КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,

карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позиції, суд за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

5.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення та щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, допущені ним порушення ПДР та їх наслідки. Так обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він, керуючи автомобілем «Honda», на перехресті нерівнозначних доріг при виконанні вимог дорожнього знаку «Дати дорогу» зупинився та подивився по сторонам, але у зв`язку з поганою оглядовістю він не помітив автомобіль «Opel» під керуванням потерпілої, що рухався по головній дорозі, та розпочав рух, внаслідок чого відбулося зіткнення. Він відразу ж кинувся до автомобіля потерпілої та намагався допомогти їй. Після цього він відшкодував потерпілій в міру своїх можливостей 15 000 грн в якості часткового відшкодування моральної шкоди. Що стосується відшкодування матеріальної шкоди, у тому числі на лікування, то він мав зробити це після закінчення лікування потерпілої та визначення повних витрат. Він готовий відшкодувати решту шкоди у межах своїх матеріальних можливостей, його місячний дохід складає у розмірі від 10 000 до 20 000 грн.

6.Згідно п/п. «б» п. 2.3. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

7.Відповідно ж до п. 16.11. ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

8.Таким чином, досліджені обставини провадження дозволяють суду дійти висновку про те, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, діючи з необережності у формі кримінальної протиправної самовпевненості, порушив підп. «б» п. 2.3., п. 16.11. ПДР, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, та ці суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій перебувають у прямому причинно-наслідкову зв`язку з порушенням обвинуваченим ОСОБА_3 ПДР. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

9.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди.

10.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст.92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

11.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

12.Як зазначено в ч. 2 ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

13.Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

14.Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

15.Як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості кримінального правопорушення є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.

16.Суд враховує, що хоча обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережне кримінальне правопорушення, але внаслідок нього були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості одній особі.

17.Щодо особи винного, то ОСОБА_3 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

18.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі. Органом пробації зроблений висновок про те, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.

19.З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , того, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, частково відшкодував завдану ним моральну шкоду, готовий у подальшому відшкодовувати потерпілій шкоду у міру своїх матеріальних можливостей, низьких ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а також того, що у обвинуваченого відсутні обставини, які обтяжують покарання, суд у відповідності до вимог КК та передбачених ним санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе з призначенням йому основного покарання у виді штрафу у розмірі ближче до нижньої межі санкції ч. 1 ст. 286 КК з призначенням обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у середніх межах санкції. Суд дійшов висновку, що призначення такого основного та додаткового покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке основне та таке додаткове покарання повністю досягне мети їх призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

20.При цьому судом враховані висновки Верховного Суду щодо дискреційних повноважень суду щодо визначення виду та міри покарання (постанови Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №337/3654/16-к, від 28.05.2020 у справі №753/13972/17 та від 06.08.2020 у справі №759/13520/18).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

21.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися.

22.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз технічного стану транспортного засобу №№СЕ-19/116-23/5004-ІТ та СЕ-19/116-23/5005-ІТ від 01.05.2023 у сумі по 2 868 грн кожна, судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/116-23/5066-ІТ від 04.05.2023 у сумі 9 560 грн, а всього у загальній сумі 15 296 грн.

23.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 59 500 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

2.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у загальній сумі 15 296 (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто шість) гривень.

3.З набранням вироком законної скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.03.2023 арешт, що змінений ухвалами слідчого судді від 25.05.2023 та від 26.05.2023, та:

автомобіль «Honda» р/н НОМЕР_1 вважати повернутим обвинуваченому ОСОБА_3 , і поновити право розпорядження;

автомобіль «Opel» р/н НОМЕР_2 вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 , і поновити право розпорядження.

4.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

6.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

7.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

8.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1