Справа № 524/5319/23
Провадження № 1-кп/524/564/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000577 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

17.06.2023 року близько 20 год. 20 хв. на сходовому майданчику, біля магазину «Портер» що по вул.. О. Древаля буд. 27 А у м. Кременчуці Полтавської область, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих, в ході суперечки, неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс близько 7 ударів своїми руками зігнутими в кулак, в хаотичному порядку в ділянку обличчя та тулубу та близько 2 ударів руками зігнутими в кулак у хаотичному порядку в ділянку ребер з переду, тим самим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закрито черепно мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу, гематосинусу, забитих ран в лівій надбрівній ділянці, на верхній повіці правого ока та в нижній третині правої гомілки по внутрішній поверхні, синців навколо лівого та правого ока з переходом в праву виличну ділянку, в кількості двох в верхній третині правого плеча по передній поверхні, на грудній клітині зліва в проекції 2 3 4 ребер по середнє ключичній лінії, множині садна тіла, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Свою вину у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_5 визнав повністю. Встановлені судом обставини не оспорював. Цивільний позов прокурора визнав повністю. Цивільний позов потерпілого визнав частково.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення в повній мірі доведена наступними зібраними та дослідженими судом доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який суду пояснив, що 17.06.2023 року зайшов у магазин «Портер» що по вул.. О. Древаля буд. 27 А у м. Кременчуці, щоб купити пива. Стояв у черзі, було багато людей. В магазин зайшов обвинувачений, який почав ображати одну з жінок. Він зробив йому зауваження. ОСОБА_5 сказав, що на вулиці розбереться. Придбавши пива, вийшов на вулицю та чекав обвинуваченого. Коли ОСОБА_5 вийшов з магазину одразу ж наніс удар кулаком у обличчя. Від удару упав на землю, а обвинувачений продовжував його бити руками та ногами. Після цього вимушений був лікуватися, проводилось оперативне втручання з метою виправлення викривлень кісток носа. Тривалий час перебував на лікарняному. Після отриманих травм не може повернутися до нормального життя та роботи.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який суду пояснив, що працює начальником електроцеху ПрАТ «Кременчукм`ясо». Потерпілий його підлеглий. Після отриманих травм та лікування через незадовільний стан здоров`я довго не міг виконувати ту роботу, яку виконував раніше, що призвело до зменшення оплати праці.

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.06.2023, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомив, що 17.06.2023 поблизу магазину «Портер» по вул. О. Древаля в м. Кременчуці невідома особа нанесла йому тілесні ушкодження;

- протоколом огляду місця події від 17.06.2023 та фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості біля магазину «Портер» по вул. Дереваля в м. Кременчуці;

- протоколом огляду та перегляду відеозапису від 04.07.2023, відповідно до якого було переглянуто відеозапис з камер відеоспостереження магазину «Портер» по вул. О. Древаля в м. Кременчуці;

- висновком експерта № 641 від 25.07.2023, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закрито черепно мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу, гематосинусу, забитих ран в лівій надбрівній ділянці, на верхній повіці правого ока та в нижній третині правої гомілки по внутрішній поверхні, синців навколо лівого та правого ока з переходом в праву виличну ділянку, в кількості двох в верхній третині правого плеча по передній поверхні, на грудній клітині зліва в проекції 2 3 4 ребер по середнє ключичній лінії, множині садна тіла, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- протоколом пред`явлення особи для впізання за фотознімками від 28.07.2023, фототаблицею та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 упізнав ОСОБА_5 як особу, яка 17.06.2023 біля магазину «Портер» нанесла тілесні ушкодження потерпілому;

- протоколом пред`явлення особи для впізання за фотознімками від 28.07.2023, фототаблицею та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 упізнала ОСОБА_5 як особу, яка 17.06.2023 біля магазину «Портер» нанесла тілесні ушкодження потерпілому;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.07.2023 та фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 показав як саме йому були нанесені тілесні ушкодження 17.06.2023;

- висновком експерта № 824 від 31.07.2023, відповідно до якого покази ОСОБА_7 , дані ним під час проведення слідчого експерименту від 29.07.2023 по факту спричинення йому тілесних ушокджень, загалом не суперечать об`єктивним даним, отриманим при судово-медичній експертизі;

- речовими доказами.

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, його сімейний стан, стан здоров`я та вік.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження нових кримінальних правопорушень, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді штрафу, в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.

При вирішенні питання щодо заявленихо прокурором цивільних позовів про стягнення витрат на лікування потерпілого, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 12, ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, уповноважений пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян у порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння, зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Як встановлено судом, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Коммунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування Кременчуцька» з 17.06.2023 року по 26.06.2023 року, де на його лікування витрачено 14281,54 грн. Під час судового розгляду потерпілим добровільно перераховано на користь держави 916 грн.00коп. та 2000 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Частиною 3 статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Підсумовуючи вище викладене, з урахуванням часткового відшкодованих потерпілим витрат, пред`явлені прокурором цивільні позови про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого підлягають частковому задоволенню.

Потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив суд стягнути з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в сумі 19329 грн., моральну шкоду в розмірі 100000 грн. і 30000 грн. витрат на правову допомогу.

Згідно з ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру заподіяної матеріальної шкоди суд з огляду на положення ст.ст. 22, 1166 ЦК України враховуючи долучені до позову документи, що є підтвердженням матеріальних збитків, а також те, що під час судового розгляду стороною захисту відшкодовано потерпілому 17240грн.11 коп., вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 1908грн.89 коп.

Суд вважає, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_7 була спричинена моральна шкода, яка полягає в глибоких моральних та душевних стражданнях, пов`язаних із отриманими травмами.

Такі обставини свідчать про завдання потерпілому моральної шкоди в розумінні положень ст.23 ЦК України та згідно до вказаної норми матеріального права та ст.1168 ЦК України заслуговує відшкодування грішми за рахунок обвинуваченого.

При цьому слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При визначенні розміру заподіяної потерпілому моральної шкоди суд відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України поряд з глибиною душевних страждань, яку зазнав потерпілий, з урахуванням інших обставин, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне позов в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_5 20000 грн. на користь потерпілого.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду при розгляді справи № 328/1109/19 зробила правовий висновок, відповідно до якого витрати на правову допомогу, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого, оскільки вони мають різну правову природу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу розглянути відповідно до вимог глави 8 розділу І КПК України.

Положеннями ч.1 ст.124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу,

що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК).

Обов`язковим переліком документів, на підтвердження відповідних витрат,

незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги;

розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги,

оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені у постановах ВС у справах No 821/227/17, No 726/549/19, No 810/3806/18, No 199/3939/18-ц, No 466/9758/16-ц, ВП у справі No 826/1216/16).

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови ВП від 19.02.2020 у справі No 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС від 23.06.2022 у справі No 607/4341/20).

З досліджених судом письмових доказів, наданих в обгрунтування понесених потерпілими витрат, судом встановлено, що понесені процесуальні витрати у кримінальному провадженні у вигляді витрат на професійну правову допомогу, документально підтверджені, відповідають критеріям реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, а тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує на пісдтаві ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

Цивільний позов прокурора задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України на р/р UA001676 в ГУК в Полтавській області, кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 у сумі 11365 (одинадцять тисяч триста шістдесят п`ять) грн. 54 (п`ятдесят читири) коп.

В іншій частині позовних вимог прокурора відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 1908 (одну тисячу дев"ятсот вісім) грн. 89 коп.. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20000 (двадцять тисяч) грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.

Процесуальні витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого на суму 30000 (тридцять тисяч) грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 .

Речові докази: компакт-диск DVD-R марки «Verbatim» серійний номер МАР633ВЕ29092441 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Олександр ГУСАЧ