Справа № 639/295/23
Провадження № 1-кп/639/118/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові, обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 29 липня 2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002551 обвинувачених:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді у Жовтневому районному суді м. Харкова знаходиться обвинувальний акт по вищевказаному кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з посиланням на той факт, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вони обвинувачуються. Вказані ризики не втратили своєї актуальності та продовжують існувати на теперішній час.

Ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , без визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Захисник, адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням, яке підтримали обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про зміну запобіжного заходу відносно останніх з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку осіб, які беруть учать у судовому засіданні, перевірши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК України в судовому засідання суд має право до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 грудня 2023 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 08.02.2024 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вимогами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Крім цього, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої.

Колегією суддів враховується, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не утримуючись під вартою, можуть переховуватися від суду. Існування зазначеного ризику підтверджується тим, що обвинувачені, усвідомлюючи тяжкість покарання, що їм загрожує, можуть переховуватись від судового розгляду, зокрема на території Російської Федерації чи тимчасово окупованих частинах території України;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, допит яких не проведено на даній стадії кримінального провадження. Так, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи колишніми співробітниками ГУ МВС України в Харківській області, обізнаними про форми та методи правоохоронних органів під час досудового розслідування, не утримуючись під вартою, матимуть реальну можливість здійснити незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань чи відмови від раніше наданих показань у кримінальному провадженні;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 достовірно розуміють суть злочину та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, тому вони можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в тому числі перешкоджати здійсненню швидкого та об`єктивного судового розгляду;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть продовжити кримінальне правопорушення, у якому вони обвинувачуються, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, зокрема злочини проти основ національної безпеки України.

Також, колегією суддів враховується реальне існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він має вищу освіту, є колишнім співробітником ГУМВС України в Харківській області, одружений, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він має вищу освіту, є колишнім співробітником ГУМВС України в Харківській області, одружений, дружина ОСОБА_9 звільнена з 17.06.2022 із займаної посади за угодою сторін, має на утриманні двох дітей: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю, та доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Також стороною захисту надані до суду відомості про наявність у обвинуваченого матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є пенсіонеркою за віком.

При вирішення питання про дію запобіжного заходу, судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 , у разі визнання його винними у вчиненні інкримінованого особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , який тяжких захворювань чи інвалідності не мають; 3) відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, а також відомості про міцність його соціальних зв`язків у місці постійного проживання.

При вирішення питання про дію запобіжного заходу, судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 , у разі визнання його винними у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 436-2 КК України; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , який тяжких захворювань чи інвалідності не мають; 3) відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, а також відомості про міцність його соціальних зв`язків у місці постійного проживання.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 111 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та виконання покладених на них процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені колегією суддів ризики не зменшились та не зникли, у зв`язку з чим наявні правові підстави для продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, який є особливо тяжким злочином проти основ національної безпеки України.

Крім того, 28 грудня 2023 року до суду надійшло письмове клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про закриття даного провадження на підставі п.10.ч.1 ст.284 КК України, в обґрунтування клопотання, останній зазначив, що на його думку стороною обвинувачення не було завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002551 від 29.07.2022 у спосіб передбачений ст.290 КПК України, а саме: не надано доступу до матеріалів кримінального провадження, ще одному захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокату ОСОБА_13 .

Заслухавши позицію сторони обвинувачення та сторони захисту щодо заявленого клопотання, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою Жовтневого районного суду від 28.02.2023 по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

В подальшому ухвалою від 11.05.2023 по даному кримінальному провадженню, з урахуванням вимог п. п. 1-4 ч. 1 ст. 314, 316, 317 КПК України, призначено судовий розгляд.

Під час судового розгляду стороною захисту заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0002551 від 29.07.2022 (досудового розслідування), які на даний час перебувають у прокурора. Дане клопотання розглянуто судом та задоволено.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 статті 219 КПК встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

За своєю правовою природою закриття кримінального провадження як процесуальне рішення уповноважених державних органів є формою закінчення кримінального провадження, яка виключає правомочність правоохоронного органу щодо розслідування обставин, за яким ухвалено рішення про закриття. Із закриттям кримінального провадження процесуальна діяльність щодо особи повністю закінчується, подальший рух провадження виключається. За таких обставин необхідним є ретельне дослідження та встановлення беззаперечних фактів, які дають підстави для закриття кримінального провадження.

Таким чином, для вирішення порушеного у клопотанні стороною захисту питання, суд має встановити, який кінцевий строк досудового розслідування був встановлений у цьому кримінальному провадженні та чи сплив вказаний строк до моменту направлення прокурором обвинувального акту до суду, як про це стверджує сторона захисту.

За змістом ч.1 ст. 26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених ст.7 КПК України, є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України.

Разом з цим, стороною захисту та стороною обвинувачення не надано суду відповідних процесуальних документів, які б давали суду можливість ретельно дослідити та встановити беззаперечні факти, які дають підстави для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження є передчасним, та таким, що не підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд роз`ясняє стороні захисту, що відмова у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження по зазначеним вище причинам, не позбавляю звернутися до суду із зазначеним клопотанням повторно.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 183, 219, 284, 314, 315, 331, 369, 372, 376 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 01 квітня 2024 року включно.

На підставі абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розмір застави у кримінальному провадженні.

Встановити строк дії ухвали до 01 квітня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0002551 від 29.07.2022 відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, направити до державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи та вручення обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена, в частині продовження строку дії запобіжного заходу, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 09.02.2024 року о 14 год. 45 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3