Справа № 203/2532/22
Провадження № 1-кп/0203/358/2023
В И Р О К

іменем України

21 грудня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представник потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000796 від 01.06.2022 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Верхня Салда Свердловської області Російської Федерації, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті та підтримано прокурором в суді, у тому, що у нього 30.05.2022 приблизно о 21 годині 00 хвилин, в кімнаті занедбаного будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних стосунків виник умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень раніше знайомому ОСОБА_7 , з яким у нього виник словесний конфлікт. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи спричинити ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_6 правою рукою схопив ОСОБА_7 за куртку, одягнену на останньому, та повалив на підлогу. В той час, коли ОСОБА_7 знаходився на підлозі на лівому боці, ОСОБА_6 наніс йому не менш ніж десять ударів по черзі кулаками правої та лівої руки в область голови та не менш ніж десять ударів по черзі правою та лівою ногою в область голови. Потім ОСОБА_6 наніс ОСОБА_7 не менш ніж десять ударів по черзі кулаками правої та лівої руки в область тулуба та кінцівок та не менш ніж десять ударів по черзі правою та лівою ногою в область тулуба та кінцівок. Після чого ОСОБА_6 продовжив розпивати спиртні напої, а приблизно о 21:30 годині, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел знову наніс ОСОБА_7 близько п`яти ударів по черзі кулаками правої та лівої руки в область тулуба та по черзі правою та лівою ногою наніс близько п`яти ударів в область тулуба. Згідно висновку експерта № 1088/НЕ/586 від 24.06.2022 смерть потерпілого ОСОБА_7 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під

оболонки головного мозку та забиттям речовини головного мозку, яка ускладнилась

набряком головного мозку на фоні віддалених наслідків перенесеної раніше

черепно-мозкової травми та тупої травми грудної клітини з переломами ребер.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, не визнав, та пояснив, що навесні 2022 року (точну дату не пам`ятає) він та ще троє чоловіків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 розбирали зруйновані гаражі, при цьому випивали. Після отримання грошей за роботу ОСОБА_7 поповз додому на АДРЕСА_1 вперед ногами, оскільки в нього не правильно зрослась нога та він був п`яним. Заздравного ОСОБА_11 в цей день бачив в період часу 09.00-10.00 ранку до 12.00-13.00 дня, коли розбирали гараж. В цей день ОСОБА_6 ночував у дворі у сусідки ОСОБА_12 на цій же вулиці. Через день або два вирішив пошукати ОСОБА_13 та пішов до будинку, де той мешкав. Там він знайшов ОСОБА_11 в сидячому положенні на дивані, покликав його пару разів, однак він не реагував, дихав він чи ні не зрозумів. Вийшов на вулицю до хлібного кіоску, де зустрів ОСОБА_14 та попросив його піти та подивитись на ОСОБА_11 живий він чи ні, при цьому сказав, якщо ні, щоб одразу викликав поліцію. Дубік ОСОБА_15 пішов до будинку, коли вийшов, то повідомив, що ОСОБА_8 помер та він викликав поліцію, після чого ОСОБА_6 пішов, щоб випити. Більше з ОСОБА_16 не зустрічався. Потім він пішов до знайомої ОСОБА_13 та попросив, щоб вона посприяла похованню. Вказав, що не бачив як били ОСОБА_11 , в той день конфлікту між ними не було.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що про обставини вчинення кримінального правопорушення їй нічого невідомо, її було залучено до участі у справі як представника Центральної адміністрації Дніпровської міської ради на підставі постанови слідчого.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що обвинувачений ОСОБА_6 є його товаришем, має з ним дружні стосунки. 01.06.2022 року приблизно о 06.30 годині ранку він йшов на роботу, зустрів на вулиці ОСОБА_6 у стані «після похмілля», який попросив зайти до будинку та подивитись чи живий ОСОБА_7 на прізвисько « ОСОБА_17 ». Коли він зайшов до будинку, то побачив останнього мертвим. Повернувшись на вулицю, ОСОБА_6 вже не було та він викликав співробітників поліції, ті, в свою чергу, - швидку допомогу. Також повідомив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом зловживали спиртними напоями та дуже часто били один одного. ОСОБА_6 мав перевагу над ОСОБА_7 у силі та за характером був дуже запальний. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обоє скаржились на стан здоров`я. Ввечері до цього дня ОСОБА_14 випив алкоголь в компанії ОСОБА_6 , ОСОБА_18 та двох чоловіків на ім`я ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які іноді проживали з ними та разом розбирали гараж. Був з ними недовго, став свідком словесного конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , бійки між ними не бачив.. Про обставини смерті останнього свідку стало відомо від продавців кіоску, який знаходився навпроти будинку АДРЕСА_2 , одна з яких бачила у вікно з кіоску як ОСОБА_6 на вулиці наносив удари ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_21 , допитана за клопотанням сторони захисту, в судовому засіданні показала, що з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знайома понад 10 років. Вона мешкала в приватному будинку по АДРЕСА_3 , за два будинки від неї мешкали в покинутому будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Оскільки вона мала чоловіка інваліда ІІ групи та трьох дітей, то для виконання тяжкої праці наймала працювати ОСОБА_22 та ОСОБА_11 . Єдиним їх недоліком було зловживання спиртними напоями та обоє хворіли на тяжку форму епілепсії. Одного дня точну дату не пам`ятає, але припускає, що це саме 2022 рік, кінець весни, пропав ОСОБА_7 , його шукали та знайшли в будинку. Співробітники поліції попросили її впізнати труп, на що вона відмовилась, так як на той період була вагітна. Коли з будинку виносили тіло ОСОБА_7 , вона побачила, що на його одежі були сліди випорожнення, таке траплялось, коли в останнього були сильні приступи епілепсії на фоні вживання алкоголю та вона особисто викликала йому швидку допомогу. Намагалась також лікувати його від алкоголізму. Окрім цього, вказала, що ОСОБА_11 лікувався від алкоголізму за її сприянням, переніс трепанацію черепа, після приступу епілепсії він вдарився головою та в нього була сильна гематома, в лікарні ім. Мечникова його прооперували та, коли він повернувся з лікарні, продовжив зловживати спиртними напоями. Також пояснила, що в той момент, коли знайшли тіло ОСОБА_7 , ОСОБА_6 поряд не було, його знайшли пізніше. Характеризуючи ОСОБА_7 пояснила, що останній півжиття займався боксом, кікбоксінгом, за фізичним розвитком був набагато сильнішим ніж ОСОБА_6 , частіше всього саме ОСОБА_23 бив ОСОБА_6 , коли між ними виникали суперечки, при яких вона була свідком. В будинку, в якому мешкали ОСОБА_6 та ОСОБА_23 , постійно були присутні інші чоловіки, з якими розпивали горілку, та які залишались там ночувати. ОСОБА_23 часто дуже сильно напивався та міг на відстані до одного кілометру додому повзти, бо не міг самотужки дійти, чого не було з ОСОБА_6 .

Судом досліджені витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження №0000796 від 01.06.2023 року, постанову про призначення групи слідчих від 01.06.2023 року, електронний рапорт, постанову про перекваліфікацію з ч.1 ст.115 на ч.2 ст.121 КК України (т.2 а.с.1,4,6, 24).

Також судом досліджені і наступні письмові докази сторони обвинувачення:

-протокол огляду місця події від 01.06.2022 року, відповідно до якого з 09.30 до 09.50 годину було оглянуто занедбану будівлю за адресою: АДРЕСА_1 з вільним входом, всередині якої розташовані передпокій та кімната з меблями та розкиданими речами ( т.2 а.с.7-9);

-протокол огляду трупа від 01.06.2022 року, згідно з яким труп чоловіка виявлено у занедбаному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.10-13);

-лікарське свідоцтво про смерть № 1088/НЕ від 02.06.2022 року, згідно з яким смерть чоловіка настала внаслідок нападу з метою вбивства чи нанесення ушкодження, в ході розтину були виявлені: набряк головного мозку, крововиливи під оболонки головного мозку, внутрішньочерепна травма (т.2 а.с.14);

- відповідь на запит щодо перевірки дактилоскопічної карти пальців рук трупа невідомого чоловіка, виявленого 01.06.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , з якої вбачається встановлення збігу з відбитками пальців рук в дактилокарті, заповненій на ім`я ОСОБА_7 (т.2 а.с.15);

- протоколи слідчих експериментів від 06.06.2022 року, проведених за участю свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які показали як ОСОБА_6 30.05.2022 року приблизно о 21.00 годині за адресою: м. Дніпро, вул. М.Руденка, 136 наносив ОСОБА_8 удари руками та ногами в область голови, тулуба та кінцівок (т.2 а.с.54-63);

- висновок експерта № 1088/НЕ/586 від 24.06.2022 року (т.2 а.с 68-72), складений за результатами судово-медичної експертизи, проведеної на підставі постанови слідчого від 06.06.2022 року (т.2 а.с.64-65), з урахуванням даних, отриманих в результаті слідчих експериментів зі свідками. Відповідно до нього смерть ОСОБА_7 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки головного мозку та забиттям речовини головного мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку та тупої травми грудної клітини з переломами ребер, що підтверджено даними судово-медичної експертизи трупу. Смерть настала за 1-1,5 доби до огляду трупа. При експертизі виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця та саден на голові, крововиливу в товщу м`яких тканин голови, крововиливі під оболонки головного мозку та забиття головного мозку, у своїй сукупності перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та мають ознаки тяжких за ознакою небезпеки для життя. Крім того були виявлені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та легкі тілесні ушкодження. Віддалені наслідки перенесеної раніше черепно-мозкової травми в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають, будь-яких даних за розлад здоров`я потерпілого внаслідок раніше черепно-мозкової травми при експертизі трупу не виявлено. Всі тілесні ушкодження, крім перенесеної раніше черепно-мозкової травми, утворились за 20-35 годин до настання смерті від багаторазової дії тупих предметів (предмету) в різні анатомічні ділянки тіла та по різним поверхням тіла. Враховуючи, що під час слідчих експериментів свідки не вказують детальну кількість та локалізацію завданих потерпілому травматичних впливів, відповісти на питання щодо можливості спричинення тілесних ушкоджень, що призвели до смерті ОСОБА_7 за обставин, зазначених свідками ОСОБА_24 , ОСОБА_25 неможливо.

Експерт ОСОБА_26 в судовому засіданні роз`яснив, що характер виявлених ушкоджень на різних поверхнях тіла потерпілого вказує на те, що вони утворились внаслідок багаторазової дії тупого предмету або різних предметів. Будь-яке з цих ушкоджень могло утворитись при перебуванні потерпілого в будь-якому положенні: на лівому або правому боці, при умові, якщо ділянка тіла була доступна для спричинення тілесних ушкоджень. Якщо потерпілий лежав на підлозі на лівому боці, то при його переміщенні або натисканні ушкодження могло утворитись і від підлоги, тобто твердої поверхні, якою могла бути і частина підлоги. В даному випадку у потерпілого ушкодження виявлені на різних частинах тіла, тому сказати, що всі вони утворились внаслідок будь-якого положення, неможливо. Тяжкі тілесні ушкодження всі отримані внаслідок кількох ударів по голові. Щодо дати та часу настання смерті можуть бути похибки як в сторону збільшення, так і зменшення. Якщо враховувати, що період настання смерті потерпілого - це початок літа, то можливе відхилення від декілька годин. Перелом ребер, які відносяться до середнього ступеня тяжкості утворились від багаторазової дії твердих тупих предметів або предмету, при любому положенні тіла. Внаслідок удару в область спини саме ці переломи ребр утворитись не могли. З протоколу слідчого експерименту механізм нанесення тілесних ушкоджень свідками не показувався, ними не вказано ні кількість ударів, ні локалізацію їх спричинення, тому встановити чи відповідають їх свідчення дійсності неможливо. Свідками не вказано схематичність, а лише зазначено, що наносились удари близько 10 разів, а куди конкретно і в які ділянки тіла не вказано. Виявлена при експертизі черепно-мозкова травма в причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває. На момент експертизи трупу не виявлено жодних ознак супроводження раніше отриманою травмою. Будь-яких морфологічних ознак, хронічних ознак, зокрема епілепсії, при експертизі трупу, не виявлено. Якщо б на слідчому експерименті була вказана обставина, що потерпілий міг впасти та вдаритись внаслідок епілептичного приступу, в цьому випадку можливо було з`ясувати чи могли утворитись такі ушкодження чи ні. Зазвичай при епілептичному приступі людина втрачає свідомість, є тривалі або нетривалі судоми, при втраті свідомості зазвичай падає на поверхню назад, самостійно не перевертається та не спричиняє собі тілесні ушкодження на одній з будь-яких поверхонь тіла. В даному випадку тілесні ушкодження виявлені не тільки на різних поверхнях тіла, а ще й в різних кінетичних ділянках тіла: кінцівках, голові, спині, що унеможливлює їх утворення внаслідок епілептичного приступу. Також експерт вказав, що при наданні висновку № 1088/НЕ/586 від 24.06.2022 року безпосереднє дослідження трупу не проводилось, були використані дані його висновку №1088/НЕ від 24.06.2022 , який було складено на підставі постанови слідчого ОСОБА_27 від 01.06.2022 року. На підставі первинних досліджень та експертизи трупа було видано лікарське свідоцтво про смерть та висновок надіслано безпосередньо слідчому. В даному випадку додаткова експертиза була проведена на підставі постанови слідчого від 06.06.2022 року, коли були отримані результати гістологічного та токсикологічного дослідження, які проводились під час первинної експертизи, тому експертизи були закінчені в один день.

Після допиту експерта за клопотанням прокурора було долучено до матеріалів кримінального провадження та досліджено копію постанови слідчого від 01.06.2022 року про призначення судово-медичної експертизи трупу та висновок експерта № 1088/НЕ від 24.06.2022 року.

Суд, безпосередньо дослідивши наведені вище докази сторони обвинувачення та сторони захисту їх сукупності, давши їм належну оцінку відповідно до вимог ст.94 КПК України, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000796 дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Оцінюючи протокол огляду місця події, протокол огляду трупу, лікарське свідоцтво про смерть, суд вважає, що ці докази свідчать лише про факт виявлення трупу ОСОБА_7 та наявність у нього тілесних ушкоджень і не можуть бути доказами винуватості ОСОБА_6 в заподіянні цих ушкоджень.

Показання представника потерпілого, свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_21 також не сприймаються судом як доказ, оскільки вони очевидцями подій не були. При цьому ОСОБА_14 знає про побиття потерпілого ОСОБА_6 зі слів продавчинь, допит яких в суді забезпечено не було. До того ж останні бачили бійку з вікна магазину, однак відповідно до обвинувального акту події відбувались у кімнаті будинку, що унеможливлює їх спостерігання з вулиці, тому вказані свідчення є непереконливими та суд вважає їх показаннями з чужих слів. Крім того показання ОСОБА_21 в частині частих епілептичних приступів у потерпілого, що могло бути причиною його смерті, суд вважає неспроможними, оскільки експерт в судовому засіданні роз`яснив, що отримані ОСОБА_7 тілесні ушкодження не могли утворитись внаслідок нападу епілепсії.

Для перевірки вказаних в обвинувальному акті обставин прокурором заявлялося клопотання про виклик та допит свідків обвинувачення ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , яке були задоволено судом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Так, суд неодноразово за клопотанням прокурора відкладав розгляд справи для виклику вказаних свідків та, оскільки вони є особами без визначеного місця проживання, прокурор зобов`язувався самостійно забезпечити їх явку в судове засіданні. При цьому судом було зроблено запити щодо встановлення зареєстрованого місця проживання свідків, наявних актових записів про смерть, двічі було доручено органу досудового розслідування провести слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення місця знаходження свідків, однак вказані заходи результатів не дали, явку свідків до суду забезпечено не було. 29 серпня 2023 року ухвалою суду було встановлено прокурору процесуальний строк для подання суду доказів, а саме: забезпечити явку свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_24 для їх допиту. На виконання вказаної ухвали були надані матеріали на підтвердження факту смерті ОСОБА_25 : витяг з ЄРДР, копію протоколу пред`явлення для впізнання, копію постанови про закриття кримінального провадження, копію документів померлого, копію протоколу допиту особи, якою було впізнано ОСОБА_25 .

Сторона обвинувачення, на яку відповідно до положень ч. 1 ст. 92 КПК України покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, явки свідка ОСОБА_24 , показання якого мали ключове значення при доказуванні винуватості ОСОБА_6 , в судові засідання не забезпечила.

Натомість суд вжив усіх можливих та необхідних заходів для забезпечення явки свідка до суду, однак через його неодноразову неявку до суду, суд був позбавлений можливості провести його допит для встановлення обставин події та причетності обвинуваченого, тому суд ухвалює рішення на підставі наданих сторонами доказів, які він мав можливість безпосередньо дослідити в судовому засіданні.

Суд дійсно повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їх прав і обов`язків, але це не означає, що саме на суд покладено безумовний обов`язок забезпечити участь свідків, показання яких є ключовим доказом обвинувачення, оскільки доказування вини особи, а отже надання відповідних доказів суду за законом є обов`язком сторони обвинувачення. Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 2 квітня 2019 року (провадження № 51-5008км18).

Cудом за клопотанням прокурора були оголошені показання, надані слідчому свідком ОСОБА_25 , який помер під час судового розгляду. Вказаний доказ суд вважає недопустимим, оскільки на підставі ч.4 ст.95 КК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатись на них. Крім цього суд зауважує, що підписуючи протокол допиту, надрукований слідчим, свідком не було засвідчено правильність викладу зафіксованих в протоколі обставин.

При цьому посилання прокурора в обґрунтування вказаного клопотання на постанову ВС від 19.11.2019 року у справі № 750/5745/15-к, провадження № 51-10195км18 є недоречним, оскільки у вказаному рішенні надано правовий висновок щодо можливості оголошення показань свідка, надані під час минулого судового розгляду, в ході якого сторона захисту могла скористатись правом на перехресний допит.

Оцінюючи протоколи слідчих експериментів, проведених за участю свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , суд вважає, що вони не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.6 ст.240 КПК України про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Згідно з ч.5 ст.104 КПК України протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії.

З протоколу слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_25 вбачається, що він не містить підпис останнього, замість нього протокол підписано ОСОБА_24 , який не був учасником слідчого експерименту. Не містить й підпису свідка ОСОБА_24 протокол слідчого експерименту, проведеного за його участю, в той час як вказаний протокол підписано ОСОБА_25 , який не мав права його підписувати.

Крім того, під час слідчих експериментів свідками не було повідомлено обставин, на підставі яких можливо було б встановити механізм нанесення тілесних ушкоджень, ними не вказано ні кількість ударів, ні локалізацію їх спричинення, свідками не вказано схематичність, не розкрито обставин заподіяння виявлених тілесних ушкоджень, а лише зазначено, що наносились удари близько 10 разів, а куди конкретно і в які ділянки тіла не вказано, тому встановити чи відповідають їх свідчення дійсності неможливо, що було підтверджено експертом, в присутності якого були проведені слідчі експерименти, дані яких були використані під час проведення додаткової експертизи.

Встановлені обставини дають підстави вважати, що вказані докази не в повній мірі відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки містять істотні недоліки та суперечності.

Щодо висновків експерта № 1088/НЕ/586 від 24.06.2022 року та № 1088/НЕ від 24.06.2022 року суд вважає необхідним зазначити наступне.

Як встановлено судом та підтверджено експертом в судовому засіданні висновок № 1088/НЕ від 24.06.2022 року складено в результаті проведення первинної судово-медичної експертизи. Дані цього висновку були використані при проведенні після слідчих експериментів зі свідками додаткової експертизи, безпосередній огляд трупа під час якої не проводився, яка було оформлена висновком № 1088/НЕ/586 від 24.06.2022 року . Разом з цим висновок експерта № 1088/НЕ від 24.06.2022 року, оригінал якого було долучено прокурором в судовому засіданні 07.12.2023 року , стороні захисту не відкривався, які і не викривалась постанова слідчого про призначення судово-медичної експертизи від 01.06.2023 року, копію якої було надано суду прокурором в цьому ж судовому засіданні, що є порушенням ст.290 КПК України. Не містять відомостей про проведення первинної експертизи та постанову слідчого, на підставі якої її було проведено, й реєстр матеріалів досудового розслідування. До того ж копія постанови слідчого від 01.06.2023 року належним чином не завірена, не має відомостей про номер кримінального провадження та дату внесення відомостей про нього до ЄРДР.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги час внесення відомостей до ЄРДР 01.06.2023 року о 18:21, час проведення огляду трупа - 01.06.2023 року з 09.50 год. до 10.10 год, час початку дослідження трупа експертом о 12.30 годині 01.06.2023 року (дослідна частина висновку № 1088/НЕ від 24.06.2022 року), пояснення прокурора при обґрунтуванні клопотання про долучення до матеріалів постанови слідчого та висновку первинної експертизи, який вказав, що слідчий на огляд місця події бере з собою бланки постанови про призначення експертизи трупа, зважаючи на пояснення експерта, відповідно до яких труп надійшов для експертної установи разом з постановою слідчого про призначення експертизи, суд приходить до висновку, що постанова про призначення судово-медичної експертизи була винесена до внесення відомостей до ЄРДР, що тягне за собою визнання висновку експерта №1088/НЕ від 24.06.2022 року недопустимим доказом та як наслідок, з урахуванням доктрини «плодів отруєного дерева», визнання недопустимим доказом висновок додаткової експертизи, під час якої були використані дані первинної експертизи.

Крім того, судом встановлені і інші обставини, які перешкоджають постановлення обвинувального вироку у цій справі.

Згідно ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Сприймаючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , як «процесуальне рішення, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування» (ч.4 ст. 110 КПК України), суд вважає, що слідством не в повному обсязі дотримані вимоги ст. 291 КПК України.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 наніс потерпілому удари руками та ногами в область голови, тулуба та кінцівок. При цьому не вказано які тілесні ушкодження завдані внаслідок таких ударів, а одразу зазначено, що відповідно до висновку експерта смерть потерпілогонастала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки головного мозку та забиттям речовини головного мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку на фоні віддалених наслідків перенесеної раніше черепно-мозкової травми та тупої травми грудної клітини з переломами ребер.

Разом з тим, не дивлячись на посилання слідчого на вказаний висновок експерта, при дослідженні судом вказаного доказу, встановлено що обвинувальний акт з ним не узгоджується в ньому відсутні відомості про те, що отримані тілесні ушкодження у вигляді синця та саден на голові, крововиливу в товщу м`яких тканин голови, крововиливі під оболонки головного мозку та забиття головного мозку, у своїй сукупності перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та мають ознаки тяжких за ознакою небезпеки для життя.

Сторона обвинувачення вказаних недоліків у складеному слідчим обвинувальному акті при викладені фактичних обставин кримінального провадження не виявила, будь-яких змін чи уточнень, в тому числі, в порядку ст. 338 КПК України, не внесла, а суд, виконуючи вимоги ст. 337 КПК України про межі висунутого обвинувачення, такі зміни в обвинувачення внести не може.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них відповідно до ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 року, обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (справа №712/13361/15).

У відповідності до положень ст.62 Конституції України винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не було доведено «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами те, що умисні тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 , внаслідок яких настала смерть останнього, були завдані ОСОБА_6 .

Відтак, ОСОБА_6 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст.373 КПК України необхідно визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України та виправдати.

Згідно з ч.1 ст.377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-377 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.121 КК України та виправдати у зв`язку за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_6 з-під варти в залі судового засідання.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1