ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2523/23 Справа № 219/1854/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 13.06.2023 р. про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 13.06.2023 р. продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 11 серпня 2023 року, включно.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить продовжити строк на оскарження ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 13.06.2023 р. відносно ОСОБА_7 , та скасувати її і винести нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, покласти на нього у випадку необхідності процесуальні обов`язки. На обґрунтування своїх вимог вказує, що пропущено строк оскарження через наявність поважної причини допущення описки в апеляційній скарзі, також вказує, що судовий розгляд в режимі відеоконференції відбувся 13 червня 2023 року, однак після виходу судді до нарадчої кімнати прийняте рішення про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 не оголошувалось ні обвинуваченому ОСОБА_7 , ні його захиснику та 14 червня 2023 року на офіційну електронну адресу захисника ОСОБА_6 була надіслана ухвала Дружківського районного суду Донецької області про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 . В той же день захисником була надіслана апеляційна скарга через систему «Електронний суд» в якій була допущена описка стосовно місяця винесення оскаржуваної ухвали. Після чого захисником повторно через «Електронний суд» була надіслана апеляційна скарга з вірною датою. Вважає, що доведення наявності спроб не виконання обов`язків покладених на сторону обвинувачення, наразі не існує, тверджень та фактів, які б стверджували про те, що обвинувачений не буде виконувати покладені на нього обов`язки відсутні. Вважає, що прокурором не було надано доказів, які свідчать про обґрунтованість подальшого тримання під вартою ОСОБА_7 . Вказує, що ОСОБА_7 не вчиняв жодних дій від ухиляння від слідства, співпрацював із органом досудового розслідування, не переховувався до моменту свого затримання та знаходився за місцем свого проживання. Вказує, що всі докази зібрані та долучені до матеріалів кримінального провадження. Знаходяться в розпорядженні прокурора, враховуючи те, що місцем злочину є м. Бахмут, який знаходиться під постійними обстрілами, де фактично відсутня можливість збирання доказів по вказаному провадженню, також матеріали справи вже були досліджені в судовому засіданні в повному обсязі. Вказує, що всі свідки та учасники процесу допитані під час досудового розслідування. Та навіть правоохоронні органи не можуть встановити місце перебування свідків. Вказує, що жодним чином обвинувачений не збирається перешкоджати судовому розгляду. Вказує, що відсутній ризик вчинити інше правопорушення, оскільки обвинувачений раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, вів нормальний спосіб життя. Вважає, що суд в оскаржуваній ухвалі не зазначив жодного ризику, який він вважає наявним та доведеним під час судового засідання з розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, на підставі чого ухвалу не можна вважати обґрунтованою. Вважає, що прокурором було вчинено кримінальне правопорушення, а саме внесення недостовірних відомостей до офіційного документу протоколу ознайомлення з матеріалами справи за ст. 290 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_7 має цивільну дружину з якою проживає вже тривалий час. ОСОБА_9 виїхала з постійного місця свого проживання в м. Бахмут Донецької області та наразі зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 . Документи, що підтверджують цей факт були ще раніше подані до суду, а саме документ про тимчасову реєстрацію особи в якості тимчасово переміщеної особи. Вказує, що ОСОБА_7 має місце для свого постійного проживання та реєстрації, за вказаним місцем можливе перебування обвинуваченого у випадку застосування до нього домашнього арешту. Вказує, що потерпіла ОСОБА_10 подала до суду клопотання, в якому просить змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Вважає, що фактично тяжкість покарання є єдиним обґрунтуванням продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка зазначена в оскаржуваній ухвалі, що свідчить про її необґрунтованість. Вважає, що твердження про вагомість наявних доказів спростовується самими матеріалами кримінального провадження, які в повній мірі вже досліджені судом та в яких містяться численні суперечності та неточності.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Вирішуючи клопотання захисника обвинувачено про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 13.06.2023 відносно ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга подана стороною захисту у встановлені законом строки.

Колегією суддів встановлено, що на розгляді Дружківського міського суду Донецької області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню був затриманий 31 березня 2022 році.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного заявленого ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом обґрунтовано встановлена наявність продовження існування ризиків, які були враховані при обрані запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , а саме: що він обвинувачується у тяжкому злочині, що характеризується значною суспільною небезпекою та полягає в спричинені умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть іншій людині, за який передбачена відповідальність від семи до десяти років, особу обвинуваченого, який до обрання запобіжного заходу не працював, міцних соціальних зв`язків не має. Зазначені фактичні данні із достатньою повнотою вказують на існування реального ризику того, що обвинувачений може переховуватися та ухилитися від суду

Суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що для запобігання такого ризику необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення останньому, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ставлення ОСОБА_7 до скоєного злочину, відсутністю постійного джерела доходів та суспільно-корисливої діяльності.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_7 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не було надано доказів, які свідчать про обґрунтованість подальшого тримання під вартою ОСОБА_7 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що не має доказів наявності спроб не виконання обов`язків покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та відсутність спроб передбачених у ст.177 КПК України зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Доводи захисника, що ОСОБА_7 має цивільну дружину та має місце для свого постійного проживання та реєстрації не підтверджені жодними письмовими доказами наявними у матеріалами справи, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст.422-1 КПК України та не додані апелянтом до апеляційної скарги, а тому не заслуговують на увагу.

Твердження захисника обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не взято до уваги думку потерпілої, яка просила змінити у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, вказала, що претензій до обвинуваченого не має, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сама по собі думка потерпілої сторони не може бути підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Посилання апелянта, що вагомість наявних доказів спростовується самими матеріалами кримінального провадження, які в повній мірі вже досліджені судом та в яких містяться численні суперечності та неточності, а також те, що прокурором було вчинено кримінальне правопорушення, внесено недостовірні відомості до протоколу ознайомлення з матеріалами справи, не є предметом апеляційного розгляду у відповідності до положень ст.422-1КПК України, тож колегія суддів не вдається до оцінки даних доводів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає не переконливими доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, оскільки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 13.06.2023 р. про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді