Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/509/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2023.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 17.11.2023 включно без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про яке 06.01.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000062.

З клопотання вбачається, що СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке 06.01.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000062 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , маючи єдиний умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 за № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України за № 188, від 01.08.2000, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000 № 770, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, з метою досягнення запланованого результату та незаконного збагачення здійснювали заборонені операції в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, та з метою недопущення викриття своїх злочинних дій, застосовували заходи

-2-

конспірації, яких дотримувались всі учасники, а саме у телефонних розмовах між собою не називаючи дійсної назви наркотичного засобу чи психотропної речовини, пакунків, у яких вони його зберігали та у подальшому збували, використовували при цьому різного роду «жаргонні» назви наркотичних засобів чи психотропних речовин, при цьому розуміючи, що мова йде про психотропну речовину.

Зокрема, на виконання вищевказаного єдиного злочинного умислу ОСОБА_7 , у невстановлені досудовим розслідуванням спосіб, місце та час, отримав з метою збуту від невстановленої на даний час органом досудового розслідування особи, психотропну речовину метамфетамін, після чого вказану речовину незаконно зберігав з метою збуту при собі, до моменту, коли 09.09.2023 о 22 год 28 хв, перебуваючи у підвальному приміщенні, яким він користується, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув за 500 грн, особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_12 згорток з фольги, всередині якого згідно висновку експерта знаходилась психотропна речовина метамфетамін, масою 0,1775 г, який останнім в подальшому одразу добровільно видано співробітникам УКР ГУ НП в Закарпатській області.

23.09.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно вливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 днів без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивувала тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна та існуванням ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити спроби незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також, з урахуванням того, що кримінальне правопорушення, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_7 , є тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та правопорушенням проти здоров`я населення, а також наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав та інтересів суспільства, приймаючи до уваги конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя не вбачала правових підстав для визначення розміру застави відносно ОСОБА_7 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить скувати ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

-3-

Вважає ухвалою незаконною та не обґрунтованою, а викладені ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Ставить під сумнів обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри з огляду на невірну кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 307 КК України за кваліфікуючою ознакою повторність. Слідчий у клопотанні, а слідчий суддя в ухвалі не довели існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Просить врахувати, що постановлена слідчим суддею ухвала, прямо суперечить ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки слідчий суддя зобов`язаний був визначити підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави.

Судове провадження розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 , неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується думка захисника-адвоката ОСОБА_6 , який не заперечив проти розгляду апеляційної скарги у відсутності підозрюваного та зазначив, що останній обізнаний про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу подану ним в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та просив її задовольнити, промову прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

-4-

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке 06.01.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000062 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

23.09.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 25.09.2023 за клопотанням слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській областіщодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - тримання під вартою без визначення розміру застави.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-5-

-

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Як встановила слідчий суддя, ОСОБА_13 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна та, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Всупереч доводів захисника, наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме: протоколом затримання від 23.09.2023; повідомленням про підозру від 23.09.2023; протоколом проведення контрою за вчиненням злочину від 09.09.2023; показаннями свідка ОСОБА_12 від 11.09.2023; речовим доказом - згортком фольги з речовиною кристалічного походження; висновками експерта та іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

-6-

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування про, що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на цій стадії досудового розслідування доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, його надзвичайну небезпеку для суспільства, з огляду на те, що дане кримінальне правопорушення є злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та правопорушенням проти здоров`я населення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняла до уваги слідчий суддя.

Доводи сторони захисту про те, що суд не в повній мірі врахував дані про особу підозрюваного, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки слідчим суддею, відповідно до положень ст. 178 КПК України здійснено оцінку вказаних даних, проте з огляду на суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, вказані дані не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з обмеженням волі, оскільки не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З огляду на вищевикладене, доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 про те, що судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя суду першої інстанції, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в повній мірі дотрималася вимог ст. 194 КПК України, врахувала обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а

-7-

сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Колегія суддів вважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі стороною захисту доводи про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені слідчим у клопотанні ризики, є безпідставними, а тому апеляційний суд їх відхиляє.

При цьому апеляційний суд, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому вважає обґрунтованим висновок суду щодо необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_7 на даній стадії кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що, всупереч доводів захисника-адвоката ОСОБА_6 , узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Твердження захисника про те, що слідчим суддею не була розглянута можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 інших запобіжних заходів, є неспроможними, оскільки слідчий суддя достатньо мотивував необхідність застосування виняткового запобіжного заходу та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 .

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 в цій частині безпідставними.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді в частині неможливості визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, та вважає доводи скарги сторони захисту щодо необхідності визначення розміру застави обґрунтованими, виходячи з наступного.

-8-

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Метою застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є те, що у разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, внесені грошові кошти будуть стягнені в дохід держави.

Відповідно до п. 2 ч. 5. ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя взяла до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , однак будь-яким чином не обґрунтувала не визначення розміру застави, хоча визначення застави в даному випадку є обов`язком суду, а не його правом. Не визначення застави можливе тільки при наявності конкретних обставин по справі та належного судового обґрунтування.

З огляду на зазначені вище обставини, ухвала слідчого судді в цій частині не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

Приймаючи до уваги характер і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , враховуючи особу підозрюваного, його майновий стан, інші дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України підстав не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що застава 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючи фактором, який зможе запобігти таким ризикам та не є завідомо непомірною для підозрюваного з урахуванням викладеного вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При таких обставинах, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційним судом нової.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-9-

Керуючись ст. 177, 183, 196, 197, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційнускаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2023 щодо ОСОБА_8 скасувати.

Клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання ОСОБА_7 під вартою встановити до 21.11.2023 включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 ( двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_7 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді