Номер провадження № 1-кп/756/810/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 09.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000636 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколів, Пулинського району, Житомирської області, громадянина України, офіційно працевлаштованого, маючого на утриманні маючий малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

09.06.2023, близько 11:52 год., ОСОБА_5 , керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «Mercedes-Benz Atego», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у другій (крайній лівій) смузі проїзної частини вулиці Богатирської у м. Києві, зі сторони вулиці Лугової в напрямку вулиці Г. Дніпра, зі швидкістю 81,74 км/год., яка значно перевищувала максимально дозволену на даній ділянці 50 км/год., наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «пішохідний перехід» та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 Правил дорожнього руху України.

В цей час попереду, в першій (крайній правій) смузі проїзної частини вулиці Богатирської, в попутному напрямку, рухався автомобіль марки «Skoda Roomster», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який почав зменшувати швидкість перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом, надаючи дорогу пішоходу ОСОБА_11 , який рухався через проїзну частину вулиці Богатирської, в межах вказаного нерегульованого пішохідного переходу справа наліво, відносно напрямку автомобіля марки «Mercedes-Benz Atego», н.з. НОМЕР_1 .

Під час руху ОСОБА_5 допустив порушення вимог пунктів порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 12.4 та 18.4 Правил дорожнього руху України, що виявились у тому, що він, керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «Mercedes-Benz Atego», н.з. НОМЕР_1 , будучи заздалегідь поінформованим про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «пішохідний перехід» та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 Правил дорожнього руху України, усвідомлюючи, що на даній ділянці дороги максимально дозволена швидкість складає 50 км/год., порушуючи швидкісний режим, маючи об`єктивну змогу спостерігати, як попереду, перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість автомобіль марки «Skoda Roomster», н.з. НОМЕР_2 , з метою надання дороги пішоходу, достеменно знаючи, що в такому випадку, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, створюючи небезпеку для руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян, в момент виявлення пішохода ОСОБА_11 на нерегульованому пішохідному переході, застосував екстрене гальмування, однак внаслідок значного перевищення максимально дозволеної швидкості руху, не зміг зупинити керований ним транспортний засіб до траєкторії руху пішохода, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований біля будинку № 1 по вулиці Богатирській в місті Києві, де здійснив наїзд на останнього.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких він був доставлений до КМКЛ ШМД, де ІНФОРМАЦІЯ_4 помер під час стаціонарного лікування.

Указаними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, - а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 09.06.2023, приблизно о 11-45 годині, їхав за кермом транспортного засобу «Mercedes-Benz Atego», н.з. НОМЕР_1 по вул.Богатирській. На пішоходному переході, з право на ліво перетинав дорогу пішохід, побачив якого обвинувачений вже на проїздній частині та почав гальмувати, але лівою частиною авто ударив потерпілого, після чого, зупинився. Побачив лежачим чоловіка похилого віку, викликав швидку допомогу, поліцію, намагався надати допомогу. Приблизно через 15-20 хв. приїхала щвидка допомога, забрали потерпілого в лікарню, де він помер. Під час керування автомобілем обвинувачений був тверезий. Всі витрати сину потерпілого він відшкодував. Крім того пояснив, що має водійський стаж орієнтовно 15 років, категорії В, С, Е, іншої професії не має, наразі працює водієм, має на утриманні має двох дітей, а також не працюючу дружину.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що померлий його батько. 09.06.2023 йому зателефонувала матір, повідомила, що батько пішов з дому та не повернувся. Вони почали шукати по лікарням та зайшли його в лікарні швидкої допомоги, де він через декілька днів помер. Обвинувачений відшкодував гроші на поховання, претензій до нього не має, просив обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти його права на керування транспортним засобом.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив обвинуваченого не позбавляти волі та права на керування транспортним засобом, а також просив скасувати арешт майна на транспортний засіб.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_5 злочин вчинено останнім, тому просив суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керувати транспортним засобом на 3 роки, застосувати ст.75 КК України зі звільненням від його відбуття основного покарання з іспитовим строком на 3 роки. Також прокурор просив урахувати, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, і відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про обставин вчинення кримінального правопорушення та відшкодув завдану шкоду потерпілому. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_5 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки), а отже підставою для врахування її як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора, уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, що було зазначено прокурором в судовому засіданні під час судових дебатів, хоча і не зазначено в обвинувальному акті. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України є щире каяття.

При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України. Принаймні, прокурор про наявність таких обставин не посилалась під час судових дебатів, та такі відомості не вказані в обвинувальному акті.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність, що кримінальне правопорушення вчинено, в тому числі, через перевищення встановлених обмежень швидкості руху. Наслідки вчинення злочину, зокрема, настання смерті потерпілого, в той же час, завдана обвинуваченим шкода відшкодована. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у вчиненому розкаявся, засудив свою протиправну поведінку, має міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований, але протягом року до вчинення кримінального провадження притягувався до адміністративної відповідальності, а саме за перевищення встановлених обмежень щвидкості руху.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

З урахуванням викладених обставин по справі, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 рік, зі звільненням від відбуття основного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертиз, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128-129, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.06.2023, на транспортний засіб, автомобіль марки «Mercedes-Benz Atego», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_12 та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , повернувши речовий доказ останньому.

Процесуальні витрати у провадженні на проведення експертизи № СЕ-19/111-23/35999-ІТ від 24.07.2023 у сумі 2390 грн 00 коп.; на проведення експертизи № СЕ-19/111-22/29932-ІТ від 27.06.2023 у сумі 1912 грн 00 коп., стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, представнику потерпілої, прокурору в порядку, визначеному ст. 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1