КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 02 жовтня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року,

за участі: прокурора представника ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , та накладено арешт на майно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000935, а саме: системний блок чорного кольору зі скляними вставками марки COVGAR, вилучений 29 березня 2023 року під час обшуку квартири АДРЕСА_1 за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_9 .

Приймаючи рішення, слідчий суддя зазначив про наявність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт майна.

Щодо строку апеляційного оскарження зазначає, що клопотання про арешт майна розглянуто без участі власника майна та його представника, а оскаржувану ухвалу вручено власнику майна 24 липня 2023 року.

Представник вважає вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне.

Звертає увагу на те, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2023 року надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , в тому числі, з метою виявлення та зняття копії інформації з комп`ютерної техніки, серверного обладнання, магнітних та електронних носіїв інформації. Представник також зазначає, що у вказаній ухвалі міститься загальне посилання про відшукання вказаних речей без зазначення їх індивідуальних ознак, відтак в результаті проведеного 29 березня 2023 року обшуку органом досудового розслідування здійснено вилучення речей, не передбачених ухвалою, зокрема системний блок зі скляними вставками марки COVGAR, у зв`язку з чим вказане майно мало статус тимчасово вилученого майна, порядок накладення арешту на яке регулюється ст. 171 КПК України.

Стверджує, що зазначений системний блок придбаний за кошти ОСОБА_6 і не отриманий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків від 19 травня 2023 року джерелом доходу ОСОБА_6 у період 2021 року є отримання заробітної плати, що підтверджує його можливість придбати такий системний блок для особистих потреб та користування всіма членами родини.

На переконання представника, необгрунтовність та недоцільність вилучення системного блоку підтверджується відсутністю за адресою проведення обшуку будь-яких документів, предметів, речей, пов`язаних з інкримінованою злочинною діяльністю, в тому числі й тих речей, які зазначені в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Вважає, що проведення 05 травня 2023 року органом досудового розслідування огляду та призначення 01 липня 2023 року судової комп`ютерно-технічної експертизи, з урахуванням того, що обшук та вилучення системного блоку відбулося 29 березня 2023 року, свідчить про недотримання органом досудового розслідування розумних строків та умисне затягування досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Зауважує, що в рамках даного кримінального провадження за клопотанням слідчого, поданим 05 квітня 2023 року, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: системний блок зі скляними вставками марки COVGAR, який ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року скасовано.

Стверджує, що слідчим з приховуванням достовірних відомостей та в порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, без належного обґрунтування необхідності накладення арешту та відповідно без належного обґрунтування причин пропуску строків і клопотання про їх поновлення, ініційоване клопотання про накладення арешту на майно, вилучене 29 березня 2023 року.

Зазначає, що копія ухвали Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року про скасування арешту майна була направлена судом на адресу ГСУ НП України. Крім цього, зауважує, що стороною захисту на адресу органу досудового розслідування надіслано клопотання про повернення ОСОБА_6 вилученого під час обшуку майна, однак про результати його розгляду на час звернення з апеляційною скаргою не повідомлено.

На думку представника, ініціювання повторного клопотання про накладення арешту на майно має ознаки створення перешкод в користуванні та розпорядженні особистим майном його власником ОСОБА_6 , який не вчиняв жодних кримінальних правопорушень та не заподіював збитків державі чи іншим особам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити, поновивши строк апеляційного оскарження, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів видно, що клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності власника майна чи його представника, відомості щодо отримання останніми копії постановленого рішення у справі відсутні, у зв`язку з чим у даному конкретному випадку колегія суддів вважає за можливе поновити представнику строк апеляційного оскарження.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 13 липня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000935, в якому повідомлено про підозру, у тому числі ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням виявлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15 лютого 2022 року, більш точний час встановити не виявилось за можливе, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на створення злочинної організації, керівництво такою організацією та її структурними частинами, участь у злочинній організації, а також в організації заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненим повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, у складі злочинної організації.

Діючи умисно та переслідуючи мету власного збагачення за рахунок неправомірних дій у сфері банківської діяльності, ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи свої навики, встановив зв`язки з особами, які вчиняють злочини шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

29 березня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2023 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено системний блок чорного кольору зі скляними вставками марки COVGAR.

17 липня 2023 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернулася до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вказане майно, яке було вилучене 29 березня 2023 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року клопотання слідчого задоволено.

Таке рішення слідчого судді, колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000935 про накладення арешту на майно, що вилучене 29 березня 2023 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: системний блок зі скляними вставками марки COVGAR, слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши клопотання прокурора та дослідивши матеріали, додані до нього, прийшов до правильного висновку, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, перевіривши при цьому наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 від 29 березня 2023 року про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Крім того, з матеріалів судового провадження вбачається, що системний блок зі скляними вставками марки COVGAR, який вилучений 29 березня 2023 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , необхідний органу досудового розслідування для проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи, яка призначена 01 липня 2023 року.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора про арешт майна цілком відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, містить підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Також слід зазначити, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, і відповідно до частини 3 вказаної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 того ж Кодексу.

Крім того, хоча застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Разом з тим чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не містить виключень чи обмежень щодо повторного звернення із клопотанням про арешт того ж майна, щодо якого вирішувалось питання про арешт в минулому.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для арешту майна та не є безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, що вилучене 29 березня 2023 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: системний блок зі скляними вставками марки COVGAR,врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому, колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Крім того, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково, якщо вказані особи доведуть, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому твердження в апеляційній скарзі стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , строк апеляційного оскарження.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , та накладено арешт на майно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000935, а саме: системний блок чорного кольору зі скляними вставками марки COVGAR, вилучений 29 березня 2023 року під час обшуку квартири АДРЕСА_1 за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/30106/23-к Справа №11-сс/824/4880/2023 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції: ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1