ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/189/24 Справа № 711/2312/22 Категорія: ч.2 ст.286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

за участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого - захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні на вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2023 року, яким

ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, працюючого екскаваторником в м.Київ, не одруженого, не судимого,

визнано винуватим та засуджено за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік з покладенням на нього відповідних обов`язків згідно до вимог ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_10 процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 18829 гри. 04 коп. (вісімнадцять тисяч вісімсот двадцять дев`ять гривень 04 копійки)

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку районного районного суду Мельниченко визнаний винуватим та засуджений за те, що він 07.07.2020, близько 17 години 35 хвилин ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Центральна у с.Бужанка Звенигородського району Черкаської області, від смт.Лисянка в напрямку в.Кам`яний Брід, неподалік закладу відпочинку «Оскар», в порушення вимог пунктів 2.3 б), 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, перед перестроюванням та зміною напрямку руху свого автомобіля, та не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався зі сторони с.Кам`яний Брід у напрямку смт.Лисянка Звенигородського району Черкаської області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир автомобіля «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Не погоджуюсь з вироком районного суду в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 вважає його незаконним і таким, що підлягає скасуванню. Підставами для скасування вироку є невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Просить провести часткове дослідження доказів, в ході якого дослідити письмові докази кримінального провадження, а саме: протокол огляду місця події від 07.07.2020 з додатками до нього; висновок комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №128/129/22-23 від 07.02.2022.

Скасувати вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 16.10.2023 року і закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Аналізуючи фактичні обставини справи та наявні в матеріалах кримінального провадження докази не можливо погодитись із доведенням його вини у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Так, суд першої інстанції зазначив, що вина ОСОБА_12 підтверджується зокрема і показами потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні дав покази, що керував автомобілем «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухався до моменту ДТП зі швидкістю приблизно 50 км/год. по своїй смузі руху.

Крім цього, стороною обвинувачення надано суду лише висновки двох ідентичних автотехнічних експертиз №СТ/60Е-21 від 16.08.2021 та №СЕ-19/124- 21/10736-ІТ від 06.12.2021, згідно яких у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, за обставин зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, перебував виїзд автомобіля «Audi A6» під керуванням ОСОБА_10 на призначений для зустрічного руху бік дороги, у момент, коли водій автомобіля «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 , не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , виконуючи вимоги ПДР України.

Однак, апелянт переконаний, що зазначенні висновки експертів проведенні за заздалегідь хибними вихідними даними зазначеними слідчими органами, з порушенням відповідних методик їх проведення та розрахунки здійснення не на основі об`єктивної слідової інформації зафіксованої на місці події, а за суб`єктивними показами учасників ДТП.

Так, згідно даних фототаблиці до протоколу огляду місця події, зафіксовано покажчик спідометру автомобіля «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_2 на позначці 85 км/год., а слідчими органами в постанові про призначення експертиз дана швидкість вказується, як 50 км/год., згідно показів водія ОСОБА_11 .. При проведенні відповідних розрахунків, щодо технічної можливості уникнути зіткнення водієм ОСОБА_11 , експерти використовують швидкість руху його автомобіля, як 50 км/год., ігноруючи наявні об`єктивні дані щодо швидкості руху автомобіля «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_2 - 85 км/год., що в подальшому призвело до отримання хибних висновків.

Щодо встановленої висновками експертів технічної можливості у водіїв автомобілів «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 та «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 уникнути зіткнення, шляхом зменшення швидкості, то дана обставина була спростована під час допиту експертів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які повідомили суду, що ними при проведенні дослідження використовувалися не гальмівні характеристики конкретних автомобілів «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_2 та «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а табличні данні, в яких відсутні дані параметри, саме даних моделей автомобілів і вони використовували лише аналогічні данні.

В подальшому, з метою встановлення об`єктивних обставин даної ДТП, в порядку ст. 243 КПК України його захисником, адвокатом ОСОБА_7 залучено експерта для проведення комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи по матеріалах кримінального провадження та отримано відповідний висновок №128/129/22-23 від 07.02.2022, який досліджено в судовому засіданні.

Згідно даного висновку експерта, у даній дорожній обстановці, у причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходились невідповідності дій водія автомобіля «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 вимогам п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України та невідповідністі дій водія автомобіля «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Судом першої інстанції не надано оцінки діям водія ОСОБА_11 , як учасника дорожнього руху з точки зору їх відповідності ПДР та відповідно наслідкам, що настали.

Натомість, суд першої інстанції повністю ігнорує його покази та покази свідків даної події: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_8 , які підтвердили факт виїзду автомобіля «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_2 на зустрічну смугу в безпосередній близькості від мого автомобіля, так як дані покази не підтвердженні іншими доказами та мйого із вказаними особами пов`язують дружні стосунки.

Крім цього, суд першої інстанції з формальних причин не погодився з висновком комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №128/129/22-23 від 07.02.2022 та вважав даний висновок неповним та необ`єктивним.

Прокурор у кримінальному провадженні в своїй апеляційній скарзі не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, вважає, що даний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_10 .

Вважає, що суд при винесенні вироку необґрунтовано вирішив, що виправлення останнього можливе із застосуванням ст.75 КК України. Місцевим судом не в достатній мірі враховано характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали. Крім того, судом не враховано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема, що ОСОБА_18 жодним чином добровільно не відшкодував завдані збитки, характеризується посередньо.

Просить вирок районного суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу подану прокурором у кримінальному провадженні, а проти апеляційної скарги обвинуваченого заперечує, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, думку представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , яка просила рішення суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно.

Дії ОСОБА_18 судом кваліфіковано вірно за ч.2 ст.286 КК України правильно - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Провівши повторне часткове дослідження доказів за клопотанням учасників судового провадження, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції надана вірна оцінка доказам на яких побудований обвинувальний вирок щодо ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого про невідповідність висновків викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог КПК, є безпідставними, які не грунтується на матеріалах кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що викладені у вироку суду першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Мотивуючи висновки про винуватість ОСОБА_18 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому, суд першої інстанції обґрунтовано послався на покази потерпілого ОСОБА_11 , який працює у таксі «Сольва» водієм, який пояснив, що 07 липня 2020 року він був на роботі. Висадив пасажирів у с. Кам`яний Брід та повертався до смт.Лисянка. Наближаючись до кафе-бару «Оскар» у с.Бужанка, він побачив автомобіль «Ауді», який рухався йому на зустріч. Його автомобіль рухався на спуск, а «Ауді» на підйом. Швидкість руху його автомобіля була 50 км/год. Коли відстань між ним і автомобілем «Ауді» зменшилася, то автомобіль Ауді повернув на його смугу руху. Він почав гальмувати та хотів звернути вправо. Однак, відбулося зіткнення автомобілів і він отримав удар. Зіткнення відбулося на його смузі руху. Чому водій «Ауді» почав рухатися на його сторону не знає. Перешкод у автомобіля «Ауді» не бачив. Припускає, що водій «Ауді» їхав зі швидкістю приблизно 70 км/год. Відстань між ними, коли автомобіль «Ауді» почав змінювати напрямок руху та виїжджати на його смугу руху була приблизно 40 метрів. Погода була ясною і сухою, видимість нормальна, дорожнє покриття у задовільному стані. Внаслідок ДТП у нього було зафіксовані травми, зокрема перелом двох бедер та розрив печінки.

Крім того, винуватість ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- даними протоколу огляду місця події зі схемою та фототаблицею від 07.07.2020., у якому зазначено, що місцем події є спуск вулиці Центральної в с.Бужанка Звенигородського району поблизу домоволодіння за №99. Проїзна частина дороги має асфальтобетонне покриття шириною 6,6 м із двома смугами для руху, дорожня розмітка 1,11 ПДР та узбіччям по обидва боки. Дорожнє покриття сухе, чисте. На схемі зображено місце зіткнення автомобілів на протилежній смузі руху для автомобіля Ауді А6 та зафіксовано у графічному зображені розташування транспортних засобів на дорозі після ДТП. (а.с. 14-31; а.27 т.2);

- даними висновку експерта №4/661 від 25.09.2020 щодо експертизи технічного стану транспортного засобу встановлено, що товщина гальмових дисків задніх коліс автомобіля «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 не відповідала вимогам підприємства-виробника, тому, згідно з вимогами п.31.4.1 а) Правил дорожнього руху, експлуатація даного транспортного засобу заборонялася. Водій автомобіля «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 мав можливість виявити вказані невідповідності шляхом своєчасного проведення технічного обслуговування даного транспортного засобу. До моменту ДТП деталі рульового керування, робочої гальмової системи та ходової частини автомобіля «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 знаходилися у працездатному (робочому) стані.

- даними висновку експерта №4/660 від 21.10.2020 судової транспортно- трасологічної експертизи встановлено, що в первинний контакт вступила передня ліва та передня ліва бокова частина автомобіля «CHEVROLET AVEO» р.н. НОМЕР_2 , а саме: передній ампер, капот, переднє ліве крило, переднє ліве колесо та передня частина автомобіля «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме: передній бампер, капот, переднє праве крило. Кут між повздовжніми вісями автомобілів «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_2 та «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 в момент первинного контакту знаходився в межах близько 130°±5°;

- даними висновку судової автотехнічної експертизи №СТ/60Е-21 від 16.08.2021, відповідно до якої у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, водій автомобіля «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, тобто у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, водій автомобіля «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності до вимог п.10,1; 11,3; 12.4 Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:

- п.10.1 Перед початком, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п.11.3 На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

- п.12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

- у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, водій автомобіля «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , виконуючи вимоги Правил дорожнього руху України;

- у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, технічна можливість у водія автомобіля «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 уникнути зіткнення з автомобілем «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , полягала у виконання ним вимог пп.10.1.; 11.3. Правил дорожнього руху України на що перешкод технічного характеру, згідно наданих на дослідження матеріалів, він не мав;

- у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди перебував виїзд автомобіля «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_18 на призначений для зустрічного руху бік дороги;

- даними висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/124-21/10736-ІТ від 06.12.2021 встановлено, що у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди та за обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 у момент виникнення небезпеки для його руху повинен був негайно зменшити швидкість руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки (з технічної точки зору - застосувати екстрене гальмування, як найефективніший спосіб для уникнення даної дорожньо-транспортної пригоди), тобто повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля «Audi A6» НОМЕР_1 ОСОБА_10 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.10.1., 11.3., 12.4. Правил дорожнього руху України. На момент виїзду автомобіля «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 на смугу зустрічного руху, водій автомобіля «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 своїми одноособовими діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди. Технічна можливість для водія автомобіля «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 уникнути зіткнення з автомобілем «CHEVROLET AVEO» р.н. НОМЕР_2 полягала у виконанні ним вимог пп. 10.1., 11.3. Правил порожнього руху України, для виконання яких він перешкод технічного характеру не мав. У причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди перебував виїзд автомобіля «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 на призначений для зустрічного руху бік дороги, у момент, коли водій автомобіля «CHEVROLET AVEO» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , виконуючи вимоги Правил дорожнього руху України;

- даними повідомлення експерта №СЕ-19/124-22/4768-ІТ від 23.05.2022 відповідно до якого швидкость автомобіля «CHEVROLET AVEO» р.н. НОМЕР_2 на момент зіткнення з автомобілем «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 з врахуванням того, що стрілка спідометра автомобіля «CHEVROLET AVEO» р.н. НОМЕР_2 залишилася нерухомою на позначці 85 км/год., зазначено про неможливість дати відповідь на це питання, оскільки на кінцеве положення стрілки спідометра (її заклинювання в неконструктивному положенні) під час та після ДТП можуть вплинути наступні фактори:

1. руйнування троса привода спідометра або його затиснення;

2. руйнування при борної панелі (самого спідометра);

руйнування елементів електро чи електронної системи спідометра викликані деформацією кузову автомобіля;

3. у випадку, якщо ведучі колеса під час ДТП будуть знаходитися в повітрі або підвіска ведучих колес розвантажиться, то мотор буде продовжувати розкручувати колеса внаслідок пробуксовування, то спідометр може показати швидкість більшу ніж була до моменту ДТП.

Врахувати наведені вище фактори впливу експертним шляхом не представляється можливим та на даний час відсутня відповідним чином затверджена і достатньо апробована методика дослідження визначення (встановлення) швидкості руху транспортного засобу по показах спідометра під час та після ДТП.

- даними висновку судово-медичної експертизи №02-01/892 від 21.10.2021 встановлено, що у потерпілого ОСОБА_11 мали місце ушкодження: травма живота з розривом правої частки печінки та внутрішньо-черевною кровотечею, закриті переломи обох стегон, геморагічний шок другого ступеню, травма голови зі струсом головного мозку, забита рана правого колінного суглобу, садна голови, тулубу та кінцівок. Вказані ушкодження виникли від тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах вказаних в постанові про значення експертизи, тобто під час дорожньо-транспортної пригоди та відносяться: травма живота з розривом правої частки печінки та внутрішньо-черевною кровотечею до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя; закриті переломи обох стегон, гемарогічний шок другого ступеню до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; травма голови зі струсом головного мозку, забита рана правого колінного суглобу до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна голови, тулубу та кінцівок - до категорії легких тілесних ушкоджень;

- даними висновку судово-медичної експертизи №02-01/37 від 25.01.2022 у потерпілого ОСОБА_8 мали місце ушкодження: закритий перелом правої плечової кістки в середній третині зі зміщенням уламків. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів (предмета), могли виникнути в час та при обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.;

- даними висновку комплексної транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи №128/129/22-23 від 07.02.2022 у висновках якої крім іншого зазначено, що у даній дорожній обстановці у причинному зв`язку із виникненням дорожньо - транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходились невідповідності дій водія автомобіля «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, а тому посилання обвинуваченого про те, що висновки суду щодо доведеності вини ґрунтуються на припущеннях, суд не перевірив усіх доказів у справі, висновки суду, викладені у вироку не підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні - не знайшло свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги обвинуваченого.

Невизнання вини ОСОБА_18 , колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Суд першої інстанції дослідив кожний доказ, який покладений в основу обвинувачення визнаного судом доведеним з точки зору достатності належності, достовірності, допустимості та взаємозв`язку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необґрунтованість висновків автотехнічних експертиз: №СТ/60Е-21 від 16.08.2021 та №СЕ-19/124-21/10736-ІТ від 06.12.2021, які проведені за заздалегідь хибними вихідними даними.

Колегія суддів вважає, що при проведенні вищезазначених експертиз дотримані права учасників процесу, висновки експертів достатньо мотивовані, тому колегія суддів не може ставити під сумнів достовірність та об`єктивність висновків вказаних експертиз, відповідно до яких у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, за обставин зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, перебував виїзд автомобіля «Audi A6» під керуванням ОСОБА_18 на призначений для зустрічного руху бік дороги, у момент, коли водій автомобіля «Chevrolet Aveo» ОСОБА_19 не мав технічної можливості уникнути зіткненння з автомобілем «Audi A6» виконуючи вимоги ПДР України.

Суд, який здійснює розгляд справи, керуючись законом, оцінює висновок експерта за своїм внутрішнім переконанням, заснованим на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Висновок експерта не є особливим доказом і оцінюється за загальними правилами оцінки доказів.

Крім того, в суді першої інстанції були допитані експерти ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які підтвердили свої висновки, пояснили, що у затверджених для експертів методиках відсутні вимоги для використання технічних характеристик конкретних автомобілів, як на це вказує захисник обвинуваченого, а вказано параметри відповідно до категорії автомобіля. Автомобілі Шевроле та ОСОБА_20 відносяться до категорії М1. Крім цього, зафіксований в нерухомому стані показник стрілки спідометра після ДТП не є достовірним показником швидкості автомобіля на момент зіткнення, оскільки на кінцеве положення стрілки спідометра можуть впливати безліч факторів, що робить неможливим однозначне тлумачення цього показника.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_18 в апеляційній скарзі звертає увагу на висновок комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 07.02.2022 за №12/129/22-23, який на його думку є більш об`єктивним.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження дана експертиза була проведена за заявою та за вихідними даними зазначеними захисником обвинуваченого, однак з висновків цієї експертизи вбачається, що у дорожній обстановці у причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходились невідповідність дій водія автомобіля «CHEVROLET AVEO» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 вимогам пп.10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України та невідповідність дій водія автомобіля «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не надано оцінки діям водія ОСОБА_19 , як учасника дорожнього руху з точки зору їх відповідності ПДР та відповідно наслідкам, що настали, є безпідставними, які спростовуються наступним.

Предметом дослідження у даній справі є встановлення винуватості ОСОБА_18 , а саме відповідповідність його дій ОСОБА_21 , а не водія ОСОБА_19 , оскільки відносно останнього обвинувальний акт не складався та не розглядається судом у даній справі. Більше того сукупність встановлених доказів по справі свідчить про безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням вимог ПДР України та настанням зазначеної ДТП саме з боку водія ОСОБА_18 .

Таким чином навіть наявність вини іншого учасника ДТП (згідно висновків експерта, проведеної за заявою сторони захисту), не виключає вини у даному ДТП ОСОБА_18 та не звільняє останнього від відповідальності за скоєне.

Покази свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , які на думку обвинуваченого не були враховані судом першої інстанції, то колегія суддів зазначає, що вони лише підтверджують факт ДТП, однак не спростовують винуватість обвинуваченого ОСОБА_18 . Покази потерпілого ОСОБА_8 , який є товаришем обвинуваченого ОСОБА_18 про те, що саме водій ОСОБА_19 створив аварійну ситуацію, тому він і повинен нести відповідальність, не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю доказів, які підтверджують саме винуватість ОСОБА_18 , тим більше, що потерпілий ОСОБА_23 та ОСОБА_18 перебувають у дружніх відносинах.

Колегія суддів приходить до висновку, що показання потерпілого ОСОБА_19 , протокол огляду місця події, висновки автотехнічних експертиз, показання експертів в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованого діяння.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 01 1978 року та «Коробов проти України» від 21 10 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Аргумети апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_18 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

При призначенні покарання, місцевий суд дотримався вимог ст.50, 65, 66, 67 КК України та врахував Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме дані про особу обвинуваченого, який характеризується задовільно за місцем проживання, раніше не судимий, вчинив злочин з необережною формою вини, який відноситься до категорії тяжких злочинів, в момент ДТП був у тверезому стані, на спеціальних обліках не перебуває, врахована також досудова доповідь Звенигородського районного сектору №3 Державної установи «Центру пробації» в Черкаській області відповідно до якої виправлення ОСОБА_18 без позбавлення волі може становити низьку небезпеку для суспільства, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

За вказаних обставин, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України суд призначив ОСОБА_18 покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік із покладенням на нього відповідних обов`язків згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, яке за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Прокурор в апеляційній скарзі зазначає про тяжкість наслідків, поведінку обвинуваченого ОСОБА_18 , посередню характеристику, який жодним чином добровільно не відшкодував завдані збитки, а тому вважає безпідставним виправлення обвинуваченого із застосуванням норм ст.75 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_18 покарання були враховані всі обставини про які зазначає прокурор в апеляційній скарзі. Лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, не може бути безумовною підставою для призначення покарання в реальному позбавленні волі, як на цьому наполягає прокурор.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст. 414 КПК означає з`ясування судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що відображено у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених Кримінальним кодексом України, і дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України із застосуванням вимог ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_18 з випробуванням на 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом вимог статей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного ОСОБА_18 остаточного покарання через його м`якість, в апеляційній скарзі не міститься.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено, а тому апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора слід залишити без задоволення.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя

Судді -