УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2023 року слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що 21.10.2023 року близько 12 год. 40 хв., громадянин ОСОБА_4 , з метою не вчинення перешкод службовими особами державної прикордонної служби України, під час перетину державного кордону України в міжнародному автомобільному пункті пропуску «Устилуг - Зосін», що знаходиться в м. Устилуг, Володимирського р-н, під час пропуску його через кордон в Республіку Польщу, в ході перевірки, надав працівникам ДПС України грошові кошти в сумі 500 гривень, що могло свідчити про надання неправомірної вигоди.

22.10.2023 року відомості про дану подію внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001128 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України.

21.10.2023 року в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 у приміщенні Державної прикордонної служби України було вилучено: купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень серії ЕЗ №6706816, поміщено до сейф-пакета НПУ №PSP1177947, скріплено підписами понятих та слідчого; мобільний телефон марки Huawei модель Y6 з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з номером телефону оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 , поміщено до сейф-пакету НПУ № PSP1178019.

Згідно ч.7 ст.237 КПК України, вилучені вищезгадані речі вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, вилучені купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень та мобільний телефон мають значення речових доказів, оскільки зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Крім того, на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих дій за участю вказаних грошової купюри та мобільного телефону.

Вважає, що вилучені купюра номіналом 500 гривень та мобільний телефон, які належать ОСОБА_4 , підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном, оскільки мають значення речових доказів і на даний час у провадженні є необхідність у проведенні за їх участю ряду слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження. В іншому ж випадку, вказані у предмети, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, підлягатимуть поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних експертиз, оскільки сліди злочину на них можуть бути знищені.

У судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, клопотання про арешт майна підтримав, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, подав заву про розгляд клопотання без його участі, не заперечував проти накладення арешту на грошові кошти купюру номіналом 500 гривень, однак просив не накладати арешту на належний йому мобільний телефон марки Huawei модель Y6 з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з номером телефону оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 , який є для нього засобом зв`язку.

У відповідності до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку що клопотання слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з витягу з ЄРДР 0001128 від 22.10.2023 року, розпочатого за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, 21.10.2023 року близько 12 год. 40 хв., громадянин ОСОБА_4 , з метою не вчинення перешкод службовими особами державної прикордонної служби України, під час перетину державного кордону України в міжнародному автомобільному пункті пропуску «Устилуг - Зосін», що знаходиться в м. Устилуг, Володимирського р-н, під час пропуску його через кордон в Республіку Польщу, в ході перевірки, надав працівникам ДПС України грошові кошти в сумі 500 гривень, що могло свідчити про надання неправомірної вигоди.

21.10.2023 року в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 у приміщенні Державної прикордонної служби України було вилучено: купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень серії ЕЗ №6706816, поміщено до сейф-пакета НПУ №PSP1177947, скріплено підписами понятих та слідчого; мобільний телефон марки Huawei модель Y6 з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з номером телефону оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 , поміщено до сейф-пакету НПУ № PSP1178019.

Необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні майно полягає у тому, що вилучене майно, на думку слідчого, має значення речових доказів для даного кримінального провадження, а тому слідчий ОСОБА_3 просить задовольнити клопотання та накласти арешт на грошові кошти номіналом 500 (п`ятсот) гривень однією купюрою серії ЕЗ №6706816; мобільний телефон марки Huawei модель Y6 з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з номером телефону оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 із забороною відчуження, розпоряджання та користування даним майном.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 369 КК України, є пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

З матеріалів кримінального провадження, наданих слідчому судді, не можливо зробити висновок, яким чином зазначений у клопотанні телефон може мати значення речового доказу у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України.

Жодних доказів на те, що вказаний телефон відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, слідчим ОСОБА_3 не надано.

Зважаючи, що органом досудового розслідування не доведено існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що телефон є доказом злочину, не доведено наявності підстав для накладення арешту на дане майно, не доведено необхідності накладення арешту на дане майно та не наведено ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання у цій частині.

Щодо грошових коштів номіналом 500 (п`ятсот) гривень однією купюрою серії ЕЗ №6706816, то вони підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування, оскільки мають значення речових доказів і на даний час у провадженні є необхідність у проведенні за їх участю ряду слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження. В іншому ж випадку, вказана купюра, яка є речовим доказом у кримінальному провадженні, підлягатиме поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних слідчих дій, оскільки сліди злочину на ній можуть бути знищені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 170-173, 276-279 КПК України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно- задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти номіналом 500 (п`ятсот) гривень однією купюрою серії ЕЗ №6706816, які були вилучені 21.10.2023 року в ході проведення огляду місця події за адресою: Волинська обл., Володимирський район, м. Устилуг, вул. Левінцова, буд. 60, у приміщенні Державної прикордонної служби України, заборонивши відчуження, розпорядження та користування даним майном.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвалу слідчого судді належить виконати негайно.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження . Слідчі (процесуальні) дії, в тому числі із використанням арештованого майна проводяться у розумні строки .

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_5