Справа № 364/823/23
Провадження № 1-кп/364/89/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2023 року, Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володарка обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Володарка Володарського району Київської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, малолітніх та неповнолітніх осіб на утриманні не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних запасу у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 11.01.1994, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21.12.2022 року Володарським районним судом Київської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт,

17.05.2023 року Володарським районним судом Київської області за ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачає відповідальність за ст. 126 -1 КК України,

встановив:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України за № 64/202 від 24.02.2022, о 05 годині 30 хвилин на території України введено воєнний стан строком на 30 діб.

Крім цього, відповідно до Указу Президента України за № 451/2023 від 26.08.2023 року, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX» - (із змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, Указом від 07 листопада 2022 року № 757/2022, Указом від 06.02.2023 № 2915-ХІ, Указом від 01.05.2023 № 254/2023), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вироком Володарського районного суду Київської області від 21.12.2022 за ст. 126-1 КК україни, вчинив умисний злочин за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, умисно та безпричинно, в період з 21.06.2023 по 13.10.2023, перебуваючи по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , з якою спільно проживає в одній квартирі, домашнє насильсьтво, яке виражалось у словесних образах, погрозах фізичного насильства, висловлюваннях нецензурною лайкою в бік потерпілої, приниженні її честі та гідності, завданні удару, що призвело до психологічних страждань останньої та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 .

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_6 26.03.2023 року, о 12 годині 07 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме: в квартирі АДРЕСА_2 , завдав удару в грудну клітку своєї матері ОСОБА_5 , з якою спільно проживає в одній вкартирі, чим вчинив фізичне домашнє насильсьтво щодо останньої за що в подальшому, 21.06.2023 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 02 липня 2023 року о 17 годині, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з матір`ю ОСОБА_5 , з якою вони спільно проживають в одній квартирі, в ході якої виражався в її адресу образливими словами, намагався затіяти бійку, чим повторно вчинив психологічне насильство щодо матері, за що в подальшому, 26.07.2023 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, 13.10.2023, близько 18 години, повторно, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме: в квартирі АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_6 висловлювався нецензурною лексикою та образливими словами в бік матері ОСОБА_5 , з якою вони проживають спільно в одній квартирі, штохав її, принижував честь та гідність, чим вчинив психологічне насильство щодо потерпілої.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 , умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо матері ОСОБА_5 , з якою вони проживають спільно в одній квартирі, що призвело до психологічних (моральних) страждань, які супроводжуються зниженим настроєм, відчуттям психологічної втоми, потребою в захисті від обставин, які виснажуть та негативно впливають на здоров`я потерпілої, потребою у моральній підтримці, що знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим щодо неї насильством з боку обвинуваченого ОСОБА_6 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, ствердив обставини вчинення кримінального правопорушення зазначені в обвинувальному акті. Суду вказав, що дійсно протягом тривалого часу, зазначеного в обвинувальному акті , по місцю свого проживання, він систематично вчиняв по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні.

Обвинувачений вказав суду, що щиро розкаюється у вчиненому, вибачався за скоєне та просив суворо його не карати та надати можливість виправитись.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що вказані обвинуваченим обставини вчинення злочину відповідають дійсності. Цивільний позов не заявляла, наполягала на суворій мірі покарання ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної провадження в порядку, передбаченого ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 126-1 КК України передбачено, що домашнім насильством є умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується положеннями ст.ст. 50, 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, особу винного, який раніше судимий, за вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з домашнім насильством ст. 126-1 КК України, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, позицію потерпілої, яка просила призначати обвинуваченому суворе покарання, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставин, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття.

До обставини, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд відносить повторність, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи думку потерпілої, ставлення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне взяти до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 на даний час постійного місця роботи немає, та вважає за доцільне обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання у виді обмеження волі на строк передбачений санкцією статті.

Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_6 буде достатнім для виправлення, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Цивільний позов потерпілою до обвинуваченого не заявлявся.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Прокурором перед судом не ставилось питання та з учасниками процесу не обговорювалось щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, та враховуючи, що він не становить собою суспільної небезпеки, тому при таких обставинах, суд вважає, що до набрання вироком законної сили, запобіжний захід йому не доцільно обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили - не обирати.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_6 , обчислювати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з часу затримання засудженого.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Володарський районний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1