Провадження № 1-і/344/71/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000070, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000070. В обґрунтування заявленого відводу зазначили, що суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу з наступних підстав. 14.12.2022 суддя ОСОБА_5 в справі № 344/15369/22 умисно не зазначив в судовому рішенні наступні аргументи щодо заяви про відвід судді, а саме що наслідком постановленням ухвал судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 продовжується чотирнадцятирічна акція репресій деяких представників місцевої влади, що проявляється у більше як десятирічному свавільному припиненню постачання усіх комунальних послуг до єдиного житла їхньої сім"ї, що являється грубим порушенням основоположних прав людини та дитини. Про дату, час та місце розгляду заяви про відвід суддя ОСОБА_5 заявників умисно не повідомив, чим грубо порушив право на надання суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суддя ОСОБА_5 порушив правила щодо відводу судді ОСОБА_6 . Суддею ОСОБА_5 згідно інформації із Єдиного державного реєстру судових рішень у справі № 344/15369/22 постановлено ухвалу 14.12.2022 яку надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень 20.12.2022, чим здійснено несвоєчасне надання суддею ОСОБА_5 копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень. Не зазначенням аргументів, неповідомлення про дату, час та місце розгляду заяви порушення правил відводу та самовідводу спричинило грубе порушення прав людини і основоположних свобод усіх членів сім"ї заявників. 15.08.2023 суддя ОСОБА_5 в справі № 344/14861/23 умисно не зазначив в судовому рішенні аргументи заявників викладені в заяві про відвід судді, а саме про те, що їм відомо та документально підтверджується як мінімум від початку травня 2009 року суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 перебуваючи на посаді начальника головного управління правової роботи та внутрішньої політики Івано-Франківської ОДА здійснювала/є репресії щодо їхньої сім`ї з метою виселення із єдиного житла та фізичного знищення сім"ї з своїм на той час заступником ОСОБА_8 колишнім головою Івано-Франківського міського суду. Під час неодноразових візитів ОСОБА_3 ,до Івано-Франківської ОДА начальник головного управління правової роботи та внутрішньої політики Івано-Франківської ОДА ОСОБА_7 із своїми підлеглими вимагала надати очолюваній нею установі оригінали усіх документів котрі у заявників є на житло та подати заяву до Тисменицького районного суду про скасування рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02.06.2008 по справі №2-428 за позовом ОСОБА_3 ОСОБА_9 до Підпечерівської сільської ради про визнання 50/100 частини будинку. Сім"я заявників з метою захисту від репресії деяких місцевих чиновників неодноразово зверталась до голови Івано-Франківської ОДА, звернення направлялись начальнику головного управління правової роботи та внутрішньої політики Івано-Франківської ОДА ОСОБА_7 . Остання у своїй відповіді від 22.10.2009 написала що, їх звернення з приводу порушеного питання розглядатись не будуть. Судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 у справі № 344/15403/14-ц неодноразово заявлялись відводи через вище викладені обставини проте всупереч усім норма права суддя ОСОБА_7 розглянула справу № 344/15403/14-ц та винесла нікчемне судове рішення. Про дату, час та місце розгляду заяви про відвід суддя ОСОБА_5 заявників умисно не повідомив, чим грубо порушив право на надання суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суддя ОСОБА_5 порушив правила щодо відводу судді ОСОБА_7 . Не зазначенням аргументів заявників, неповідомлення про дату, час та місце розгляду заяви, порушення правил відводу та самовідводу спричинило грубе порушення прав людини і основоположних свобод усіх членів сім"ї заявників, оскільки через позицію суду сім"я заявників проживає уже друге десятиліття в єдиному власноручно збудованому житлі до якого припинено постачання усіх комунальних послуг. 11.02.2023 та 25.10.2023 через вище викладені грубі порушення прав заявників, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , подані скарги щодо дисциплінарних проступків судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя. На скарги щодо дисциплінарних проступків судді ОСОБА_5 заявники відповіді не одержали. Звернення заявників до Вищої ради правосуддя щодо дисциплінарних проступків судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 , приводить до конфронтації з даним складом суду, що беззаперечно підтверджує обгрунтовані сумніви в неупередженості суду. Заявники впевнені, що у даній справі при ухвалені судового рішення будуть порушуватися норми матеріального і процесуального права, Вище викладене змушує заявників сумніватися в об"єктивності і безсторонності судді ОСОБА_5 та вирішення даної справи.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали доводи заяви та просили її задовольнити.

Крім того, 06.11.2023 від заявників надійшла заява про відвід судді ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що у разі заявлення судді відводу з підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК України, його розглядає інший суддя цього ж суду у порядку, встановленому в ст.81 КПК України.

Заявлення відводів судді, який розглядає відвід іншому судді, а отже, не здійснює повноваження судді (слідчого судді) у розгляді скарги, а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь слідчого судді у скарзі, Кримінальним процесуальним кодексом не передбачено.

Аналогічна позиція висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.06.2016 №223-1650/0/04-16 «Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні».

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000070, яка перебуває у провадженні слідчого судді ОСОБА_5 .

Згідно положень ч.1, 2 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сімї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сімї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений пунктами 1, 2,5 ч. 1 ст. 75 КПК України та ст. 76 КПК України.

Таких підстав не встановлено та заявники у своїй заяві про відвід на них не посилаються.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

При цьому, сама по собі заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, адже визначальним фактором є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки на підставі доказів не буде встановлена наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Обґрунтування заяви про відвід базується на думці заявників, сформованій внаслідок непогодження з процесуальними діями та рішеннями судді.

Однак, така незгода, відповідно до чинного КПК України не може бути підставою для відводу слідчого судді та не свідчить про його упередженість.

Твердження про те, що при ухвалені судового рішення слідчим суддею будуть порушуватися норми матеріального і процесуального права, є вочевидь надуманими.

Так, суб`єктивно оцінюючи на предмет законності, обґрунтованості та правомірності рішення слідчого судді, заявники роблять висновок про наявність упередженості слідчого судді.

Водночас, суд в межах розгляду заяви про відвід не уповноважений надавати оцінку законності та обґрунтованості постановлених іншим слідчим суддею рішень, а тому відповідні доводи не можуть бути покладені в основу рішення про відвід. У цьому контексті слід звернути увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови "Про незалежність судової влади" №8 від 13 червня 2007 року, відповідно до яких, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Незгода заявників з прийнятими судовими та процесуальними рішеннями не на їх користь, не може бути підставою для відводу від розгляду скарги та жодним чином не породжує об`єктивних сумнівів у неупередженості слідчого судді і не може слугувати доказом будь-якого неприязного відношення до учасників процесу.

Окрім того, висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому. Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 761/16124/15-ц).

Крім того, чинним законодавством не передбачено жодних обмежень права будь-якої особи на звернення до ВРП зі скаргою стосовно рішень чи дій судді, в тому числі, й обмежень щодо звернення учасника судового провадження з дисциплінарною скаргою до закінчення розгляду справи.

На підставі зазначеного, подання скарги на суддю є правом особи, що, за загальним правилом, не створює конфлікту інтересів та не спричиняє тиску на суд.

Суд враховує, що згідно з неодноразовими роз`ясненнями Вищої ради правосуддя у своїх рішеннях подання скарги на суддю не є підставою для його відводу (самовідводу).

Заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК України, а тому заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1