Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 10.07.2023р., за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з повною вищою освітою, раніше не судимого, неодруженого, маєчого на утримані малолітню дитину ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), фізичної особи підприємця ФОП « ОСОБА_5 », зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369 - 2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_6 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресією проти України в Україні введено воєнний стан, правовий режим якого триває по теперішній час.

У зв`язку з чим, 24.02.2022р. Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено загальну мобілізацію, яка триває по теперішній час.

Згідно ст. ст. 6, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Відповідно до «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 154 від 23.02.2022р., (далі Положення), ТЦК та СП є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та АДРЕСА_2 , інших містах, районах, районах у містах.

Відповідно до п. 8 Положення завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є, зокрема, виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації,

керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Згідно п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань окрім іншого: здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; розробляють плани проведення мобілізації людських і транспортних ресурсів, удосконалення системи оповіщення, збору та поставки зазначених мобілізаційних ресурсів на відповідній території; здійснюють контроль за проведенням на підприємствах, у закладах освіти роботи з ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; виконують інші функції відповідно до законодавства.

Відповідно до примітки 1 статті 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Наряду з цим, ОСОБА_3 обіцяв здійснити вплив та одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, за наступних обставин.

02.06.2023р. відповідно до ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадянин ОСОБА_8 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ), і рішенням ВЛК від 02.06.2023р. він визнаний придатним до військової служби.

29.06.2023р. ОСОБА_8 отримав повістку № 14 про необхідність повторного прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 з метою проходження відповідної процедури, передбаченої Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

06.07.2023р. ОСОБА_8 о 17 год. 55 хв. через мобільний застосунок WhatsApp здійснив телефонний дзвінок на номер мобільного телефону ОСОБА_3 , якому в ході телефонної розмови повідомив, що 29.06.2023р. йому вручили повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 і він планує прибути за повісткою. В ході розмови у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення лікарями військово - лікарської комісії та посадовими військовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 , уповноваженими на виконання функцій держави за вирішення питання про списання ОСОБА_8 з військового обліку як особи, що непридатна для подальшого проходження військової служби.

З цією метою, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 при зазначеній розмові повідомив ОСОБА_8 що спочатку необхідно надати фото документів, що посвідчують його особу, а саме фото паспорта громадянина України та ідентифікаційного податкового номеру, які останній надіслав ОСОБА_3 о 16 год. 13 хв. 07.07.2023р. у мобільному застосунку WhatsApp.

Надалі, 08.07.2023р. ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій зазначений злочинний умисел, у мобільному застосунку WhatsApp повідомив ОСОБА_8 , що сума неправомірної вигоди, яку він повинен йому передати становить 8 000 доларів США, що за курсом НБУ складало 292 480 гривень.

Після цього, ОСОБА_8 усвідомлюючи, що ОСОБА_3 , вчиняє дії, направлені на отримання від нього неправомірної вигоди за обіцянку здійснити вплив на лікарів

військово-лікарської комісії та посадових військових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 за вирішення питання про списання його з військового обліку як особи, що непридатна для подальшого проходження військової служби, 10.07.2023р. звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів.

08.08.2023р. о 11 год. 37 хв. ОСОБА_3 під час розмови у мобільному застосунку WhatsApp запропонував ОСОБА_8 зустрітись через декілька годин у заздалегідь обумовленому місці - АЗС «ОККО» за адресою: м. Миколаїв, вул. Г. Карпенка, 53-Г.

08.08.2023р. о 15 год. 25 хв. під час зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на парковці АЗС «ОККО», що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Г. Карпенка, 53-Г, ОСОБА_3 впевнив ОСОБА_8 в тому, що може посприяти та повпливати на лікарів військово-лікарської комісії та посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 у виключенні останнього з військового обліку за станом здоров`я шляхом встановлення фіктивного діагнозу «шизофренія» та подальшого виключення з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 , та повідомив, що сума через терміновість за це складає вже 8500 доларів США, що за курсом НБУ складало 310 760 гривень, вказавши, що зможе зустрітись із ОСОБА_8 на наступному тижні для отримання зазначеної неправомірної вигоди, на що останній погодився з метою викриття злочинної діяльності.

Надалі ОСОБА_8 16.08.2023р. о 09 год. 00 хв., діючи під контролем правоохоронних органів, на виконання попередньої вказівки ОСОБА_3 , зателефонував йому у мобільному застосунку WhatsApp та повідомив, що зібрав необхідну суму грошових коштів у розмірі 8500 доларів США, що за курсом НБУ складало 310760 гривень, у зв`язку із чим ОСОБА_3 призначив зустріч 16.08.2023р. о 14 год. 00 хв. біля офісу ФОП « ОСОБА_5 » за адресою: АДРЕСА_4 у дворі.

16.08.2023р. о 14 год. 20 хв. на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_4 відбулась заздалегідь обумовлена зустріч ОСОБА_8 із ОСОБА_3 , який передав а останній одержав неправомірну вигоду у сумі 8500 доларів США, що за курсом НБУ складало 310 760 гривень, за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави - на лікарів військово-лікарської комісії та посадових військових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 за вирішення питання про списання останнього з військового обліку як особи, що непридатна для подальшого проходження військової служби.

Безпосередньо після отримання зазначеної неправомірної вигоди, злочинні дії ОСОБА_3 було викрито та припинено співробітниками правоохоронних органів та затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369 - 2 КК України, а саме: обіцянка здійснити вплив та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

13.10.2023р. між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000028 від 10.07.2023р.

Згідно з угодою, ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначених діянь, зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяв у розслідуванні кримінального провадження щодо нього, щиро розкаявся у вчиненому і визнавав свою вину, надаючи визнавальні покази. Протиправними діями ОСОБА_3 не спричинено тяжких наслідків та не заподіяно матеріальної шкоди.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 369 - 2 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`яти тисяч п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (93500 грн).

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_6 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесений до категорії нетяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише суспільним інтересам, а отже угода про визнання винуватості може бути укладена.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання, а тому істотно знижують ступінь тяжкості злочину, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також з урахуванням особи ОСОБА_3 .

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз (висновок № КСЕ-19/115-23/12164 від 11.10.2023р. у сумі 4780,00 грн.) та судової експертизи матеріалів, речовин та виробів (висновок експерта № КСЕ-19/115-23/12164 від 10.10.2023р. у сумі 2151,00 грн.).

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Речові докази по справі відсутні.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.08.2023р. року, відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 1 000 000 (один мільйон) гривень, який було внесено на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області та 21.08.2023р. ОСОБА_3 звільнено з - під варти.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 314, ч. 1 ст. 369, ч .2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13.10.2023р. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 10.07.2023р, укладену між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369 - 2 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`яти тисяч п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 93500 (дев`яносто три тисячі п`ятсот) грн.

Захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді застави.

Після набрання вироком законної сили заставу в сумі 1 000 000 (один мілійон) гривень, внесену на депозитний рахунок ДКС України м. Київ, код отримувача 26299835: згідно квитанції № 0.0..1 від 21.08.2023р. за ОСОБА_3 по ухвалі Центрального районного суду м. Миколаєва, справа № 490/7557/23 у розмірі 3999 000 (триста дев`яносто дев`ять тисяч) грн. повернути ОСОБА_9 ; згідно квитанції № 0.0..1 від 21.08.2023р. за ОСОБА_3 по ухвалі Центрального районного суду м. Миколаєва, справа № 490/7557/23 у розмірі 3999 000 (триста дев`яносто дев`ять тисяч) грн. повернути ОСОБА_10 ; згідно квитанції № 0.0..1 від 21.08.2023р. за ОСОБА_3 по ухвалі Центрального районного суду м. Миколаєва, справа № 490/7557/23 у розмірі 202 000 (двісті дві тисячі) грн. повернути ОСОБА_11 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз (висновок № КСЕ-19/115-23/12164 від 11.10.2023р. у сумі 4780,00 грн.) та судової експертизи матеріалів, речовин та виробів (висновок експерта № КСЕ-19/115-23/12164 від 10.10.2023р. у сумі 2151,00 грн.).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.09.2023р. на майно, яке було вилучено 16.08.2023р. в ході обшуку затриманої особи ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: предмети зовні схожі на грошові кошти на загальну суму 8500 доларів США банкнотами номіналом по 100 доларів США кожна у кількості 85 штук, шорти синього кольору ОСОБА_3 зі слідами флюросцентної фарби біля правої кишені, мобільний телефон марки iphone.

Речові докази по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1