15.11.2023 Єдиний унікальний номер 205/2839/19
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/610/23 Справа № 205/2839/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження №0000832 від 08.03.2019 та №0001005 від 19.04.2020 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Вільнянському районі, Запорізької області, громадянин України, має середню освіту, офіційно не працює, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 06.09.2023 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушен ь, передбачених ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (надалі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 06.03.2019, близько 15 години 55 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вулиця Велика Діївська, 38 в супермаркеті «Варус - 38» який належить ТОВ «Омега», побачив на одному зі стелажів на полиці, розташованої в вищезазначеному супермаркеті, цукерки торгової фірми: «Ferrero Rocher Collection» 176 г., вартість однієї коробки цукерок становить 202 гривень 64 копійки та цукерки торгової фірми: «Raffaello» 300 г., вартість однієї коробки цукерок становить 309 гривень 03 копійки, де в останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на вчинення повторного, таємного викрадення чужого майна, яке належать ТОВ «Омега», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для співробітників «Варус - 38», діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, ОСОБА_3 , підійшов до вищевказаного стелажу з цукерками, після чого взяв з відти одну коробку цукерок торгової фірми: «Ferrero Rocher Collection» 176 г., та одну коробку цукерок торгової фірми: «Raffaello» 300 г., та заховав їх під куртку вдягнену на останньому.

Після чого ОСОБА_3 , з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, спричинивши ТОВ «Омега» майнову шкоду на загальну суму: 511 гривень, 67 копійок.

Крім того, ОСОБА_3 18.04.2020 приблизно 11 годині 05 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-маркет 89» за адресою: місто Дніпро, проспект Івана Мазепи, буд. 2Б, де в нього виник злочинний умисел на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна (крадіжку), а саме віскі «Jack Daniels» 40% об`ємом 0,5 л., який належить ТОВ «АТБ-маркет 89», представником якого є ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна (крадіжку), діючи умисно, із корисливих мотивів, приблизно о 11 годині 05 хвилин 18.04.2020 ОСОБА_3 прибув до магазину «АТБ-маркет 89», розташованого за адресою: місто Дніпро, проспект Івана Мазепи, буд. 2Б Заходячись у приміщенні вищевказаного магазину ОСОБА_3 підійшов до стелажів з алкогольними напоями та взяв одну пляшку: віскі «Jack Daniels» 40 % об`ємом 0,5 л, які належить ТОВ «АТБ - маркет 89» та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, заховав вищевказану пляшку в портфель та направився до касової зони магазину без наміру належним чином розрахуватися за придбання.

Пройшовши касову зону, вийшов з магазину ТОВ «АТБ-маркет 89» належним чином не розрахувавшись за придбання віскі «Jack Darnels» 40% об`ємом 0,5 л. з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном на власний розсуд.

Протиправні дії ОСОБА_3 спричинили ТОВ «АТБ-маркет 89» майнову шкоду у сумі 337 гривень 58 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненому повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному та суду пояснив, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаних місцях та у вказаний час викрав цукерки та пляшку віскі, якими розпорядився на власний розсуд.

Представники потерпілих до суду не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили призначити покарання ОСОБА_3 у відповідності до вимог Закону.

Представником потерпілого ТОВ «АТБ-Маркет» до обвинуваченого ОСОБА_3 заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином на загальну суму 405 гривень 10 копійок, який обвинувачений ОСОБА_3 визнав у повному обсязі.

Положеннями ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі зазначеної норми процесуального закону, повинен роз`яснити суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій (Постанова ККС ВС від 03.08.2023 у справі №281/181/21).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, детально викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та вважає за необхідне обмежитись дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, суд, допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суд про обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (краджіка), вчинена повторно.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК належать до категорії нетяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, в тому числі й за вчинення аналогічних злочинів, визнав свою провину у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, характер та обставини його вчинення, рівень їх суспільної небезпеки, вказані вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових злочинів можливо досягти виключно в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим, суд призначає покарання у виді позбавлення волі.

Крім цього, при призначенні покарання суд враховує висновки щодо застосування норм матеріального права, які викладені у постанові ОП ККС ВС від 25 червня 2018 року у справі №511/37/16-к, відповідно до яких коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.

Судом, у даному конкретному випадку, також враховано й висновки щодо застосування норм матеріального права, які викладені у постанові ОП ККС ВС від 08.02.2021 у справі №390/235/19, відповідно до яких якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька - після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами ст. 71 КК за сукупністю вироків.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, судом встановлено наступні обставини.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше засуджений:

-24 травня 2019 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК;

-30 вересня 2020 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК;

-21 грудня 2022 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2019 та Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2020 ухвалено виконувати самостійно.

-21 березня 2023 року Дніпровським апеляційним судом вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2022 скасовано в частині призначення покарання та ухвалено вважати ОСОБА_3 засудженим до покарання виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. В іншій частині вирок суду залишено без змін.

-06 вересня 2023 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1, 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. Вказаний вирок не набрав чинності, а тому при призначенні покарання ОСОБА_3 судом не враховується.

У даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення 06 березня 2019 року та 18 квітня 2020 року.

Відтак, має місце ситуація, коли обвинувачений вчинив одне правопорушення до ухвалення вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2019 року, а інше - після його ухвалення, що з огляду на позицію, викладену у постанові ОП ККС ВС від 08.02.2021 у справі №390/235/19, не потребує окремого застосування положень ч. 4 ст. 70 КК до цього вироку, оскільки вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 фактично є кількому тотожних кримінальних правопорушень, а тому в цій частині суд застосовує положення ст. 71 КК, оскільки злочин, за епізодом від 18.04.2020 вчинено ОСОБА_3 в період іспитового строку за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2019 року.

В той же час, по відношенню до інших, раніше ухвалених вироків стосовно ОСОБА_3 , вчинені останнім у даному кримінальному провадженні кримінальні правопорушення були вчинені до їх ухвалення, що обумовлює необхідність застосування положень ч. 4 ст. 70 КК.

Судом встановлено, що останній за часом вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2023 року не набрав законної сили, а тому, вирішуючи питання про те, до якого саме вироку мають бути застосовані положення ч. 4 ст. 70 КК, суд виходить з наступного.

Відповідно до правових висновків щодо застосування норм матеріального права, викладених у постанові ОП ККС ВС від 01.06.2020 у справі №766/39/17, при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 1-3 цієї статті (сукупність злочинів).

Відтак, суд, враховуючи буквальне тлумачення Закону, вважає, що застосування положень ч. 4 ст. 70 КК, у даному випадку, можливе до попереднього, за часом, вироком, який не набрав законної сили, а тому вказане положення Закону України про кримінальну відповідальність судом застосовується до вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування залучався експерт для проведення судових товарознавчих експертиз №1044 та №1912-20, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати на їх проведення на користь держави.

Питання речових доказів у цьому кримінальному провадженні вирішуються в порядку ст. 100 КПК.

Розглядаючи цивільний позов представника потерпілого ТОВ «АТБ-Маркет» про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином з обвинуваченого ОСОБА_3 , суд доходить висновку про його часткове задоволення з огляду на таке.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 5 ст. 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Такі засади, до яких належить і законність, закріплено у статтях 7, 9 КПК. Водночас за правилами ч. 6 ст. 9 вказаного Кодексу у випадках, коли його положення не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади, визначені ч. 1 ст. 7 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як видно з обвинувального акта, обвинуваченому ОСОБА_3 в цій частині інкриміновано та визнано судом доведеним те, що він викрав пляшку віскі "Jack Daniels" 40% об`ємом 0,5 л, вартість якого, відповідно до висновку експерта №1912-20 від 28.04.2020 (м.к.п. 23-24) складає 337,58 грн, а тому суд не може вийти за межі пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, у зв`язку з чим суд доходить висновку про часткове задоволення цивільного позову.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначено цим вироком, більш суворим покарання, призначеним за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2023 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

На підставі ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково, у вигляді 2 місяців позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК, ОСОБА_3 , в строк відбування покарання зарахувати частково відбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за період з 28 червня 2022 року по день набрання цим вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з наступного дня, після набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов представника потерпілого ТОВ «АТБ-Маркет» ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальну шкоду у розмірі 337 гривень 58 копійок.

На підстав ч. 2 ст. 124 КПК, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судових товарознавчих експертиз №1044 від 25.03.2019 у розмірі 190 гривень та №1912-20 від 28.04.2020 у розмірі 326 гривень 88 копійок.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази, яким визнано компакт диск з записами з камер відеоспостереження магазину «Варус-38» та компакт-диск DVD-R фірми Kaktuz з дев`ятьма відеофайлами з ТОВ «АТБ-Маркет» залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Копії вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1