Провадження по справі № 1-кп/522/2804/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001132 від 22.08.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.02.2004 року Деснянським районним судом м. Чернігів, за ст. 186 ч.2 КК України, до 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 2 роки;

- 10.07.2005 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ст. 162 ч.1 КК України, до штрафу 850 гривень;

- 19.10.2005 року, Деснянським районним судом м. Чернігів. за ст. 185 ч.3 КК України, до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 24.10.2008 року Деснянським районним судом м. Чернігів, за ст. 185 ч.2, ст. 185 ч.3 КК України, до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 03.12.2012 року Деснянським районним судом м. Чернігів, за ст. 189 ч.4, ст. 121 ч.2, ст. 185 ч.2, ст. 162 ч.1, ст. 357 ч.1, ст. 357 ч.3 КК України, до 10 років 6 місяців позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів через ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

Так встановлено, що ОСОБА_3 18.08.2023 року о 20:40 год. перебував в приміщені магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Базарна б. 1-а, та достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, дію якого, згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 27.07.2023 року №9532/2023, продовжено з 18.08.2023 року строком на 90 діб, а також достовірно знаючи про те, що до Кримінального кодексу України внесені зміни згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року.

Перебуваючи в приміщені магазину, поряд зі скляною торговою вітриною, з хлібопекарськими виробами на ній, побачив поряд на її поличці, наявний мобільний телефон «Xiaomi mi9 lite 64», належний ОСОБА_7 , яка його вимушено залишила у зазначеному місці без нагляду. Використовуючи зазначену обставину ОСОБА_3 , вирішив таємно заволодіти вказаним мобільним телефоном ОСОБА_7 , для його подальшого перепродажу та отримання грошових коштів на власні потреби.

Діючи з вказаною метою, повторно, з корисливих мотивів та переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_3 , підійшов до вітрини з хлібопекарськими виробами, та переконавшись, що його дії не викличуть підозру в інших осіб, перебуваючи у закладі, непомітно своєю рукою взяв з прилавка цієї торгової вітрини мобільний телефон «Xiaomi mi9 lite 64», вартістю 4300 гривень, до якого був підключений стартовий пакет «Київстар», без матеріальної вартості, на рахунку якого кошти не знаходились, належний ОСОБА_7 , та непомітно поклав його в карман шортів одягнених на ньому, обернувши мобільний телефон на свою користь.

Таємно заволодівши зазначеним чужим майном та спричинивши ОСОБА_7 , матеріальний збиток на загальну суму 4300 гривень, ОСОБА_3 розпорядився зазначеним чужим майном на власний розсуд, продавши його 20.08.2023 року в ломбард ПТ «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Канатна б. 57-б, за 1200 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду таке. Вказав, що дійсно в серпні 2023 року ввечері, приблизно о 20 год. 00 хв., більш точної дати та часу не пам`ятає, зайшов до магазину «Копійка», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 1, та побачив на прилавку мобільний телефон у відкритому доступі, взяв його з прилавку та поклав до кишені. В супермаркеті була черга, деякий час він тримав мобільний телефон в руках та запитував кому він належить, але ніхто не відповідав. Він поклав телефон у рюкзак та пішов до каси розрахуватись за товари, після чого пішов додому. Коли прийшли працівники поліції до нього додому, він одразу розповів, що здав мобільний телефон марки «Xiaomi» до ломбарду «ЕВ.РО.Ломбард», який розташований по вул. Канатна, за 1200 гривень, який потім добровільно викупив та повернув потерпілій.

У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не вчиняти злочини.

Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях та призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі, визначивши йому іспитовий строк. Зазначив, що потерпілій ОСОБА_7 шкоду відшкодовано шляхом добровільного повернення мобільного телефону.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась належним чином. Суд враховує долучену до обвинувального акту заяву, в якій вона просить проводити розгляд кримінального провадження без її участі.

Прокурор ОСОБА_4 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , просив суворо не карати його підзахисного, врахувати його щире каяття, відшкодування шкоди потерпілій та призначити покарання у мінімальному розмірі передбаченому санкцією статті та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Мотивування прийнятого рішення.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, не одружений, осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, має середньо-спеціальну освіту, проживає в м. Одесі, те, що у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд враховує, що і в період досудового розслідування, і під час судового розгляду, останній винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнавав стабільно, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завданні збитки, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відсутні.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, підстава застосування ст. 69 КК України складається з двох елементів, що характеризують вчинений злочин і особу винного, а саме: а) наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що певним чином характеризують особу винного.

Крім того, відповідно до висновку суду касаційної інстанції, викладеного у постанові ВС/ККС у справі № 712/4384/20 від 27.04.2021 року, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи факт наявності пом`якшуючих покарання обставин, а саме: щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що суттєво знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи особу винного, який раніше судимий, на обліках не перебуває, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 , покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення у виді двох років позбавлення волі, що буде справедливим та відповідатиме принципам та цілям його призначення.

За таких обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та його виправлення можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування положень ст. 75 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, судом не встановлено.

З урахуванням вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.

Запобіжний захід згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2023 року у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 30.08.2023 року по день набрання вироком законної сили включно.

Встановлено, що витрати на залучення експерта відсутні, оскільки експертизи у кримінальному провадженні не проводилися, цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 63, 65, 69, 185 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 30.08.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 30.08.2023 року по день набрання вироком законної сили включно.

Запобіжний захід згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2023 року у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази, а саме:

- оригінал податкового чеку №5094 від 20.08.2023 року, ПТ «ЕВ.РО ЛОМБАРД», про видачу кредита в сумі 1200 гривень, та оригінал договору страхування майна, що знаходиться в заставі №С508231899 від 20.08.2023 року; СD-R диск з відеозаписами, зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «Xiaomi mi9 lite 64» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вважати повернутим власнику ОСОБА_7 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_9