Справа № 638/6027/23
Провадження № 1-кп/638/1386/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 від 25.09.2022 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 від 25.09.2022 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

25.01.2023 року ухвалою Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 23.03.2023 року.

21.03.2023 року ухвалою Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 23.04.2023 року.

20.04.2023 року ухвалою Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 22.06.2023 року, включно.

19.06.2023 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 18.08.2023 року, включно.

10.08.2023 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 09.10.2023 року, включно.

04.10.2023 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 03.12.2023 року, включно.

У судовому засіданні прокурор проголосив клопотання, яке вручене обвинуваченому та захиснику 27.11.2023 року, про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Зазначив, що необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, розуміючи складність проведення досудового розслідування, зокрема в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зокрема на території Російської Федерації чи тимчасово окупованих частинах території України, а також через можливість знищення, спотворення обвинуваченим документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме: наказ про призначення останнього на посаду оперуповноваженого карного розшуку у незаконному правоохоронному органі - т. зв. «Изюмском отделении полиции Управления внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области»; посвідчення оперуповноваженого карного розшуку у незаконному правоохоронному органі - т. зв. «Изюмском отделении полиции Управления внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области»; процесуальні документи, складені та підписані ОСОБА_5 , крім того, обвинувачений може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному проваджені, якими є місцеві мешканці м. Ізюм, у яких ОСОБА_5 , обіймаючи посаду оперуповноваженого карного розшуку у незаконному правоохоронному органі т. зв. «Изюмском отделении полиции Управления внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области», особисто відбирав пояснення, приймав заяви.

Прокурор також зазначив, що застава у розмірі, визначеному п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України для особливо тяжкого злочину, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Відповідно до положень ст. 183 КПК України передбачено право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час дії воєнного стану, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258, 2585, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України. Також акцентував увагу суду, що обвинувачений може продовжити вчиняти незаконну діяльність, після чого залишити територію України.

Таким чином, з урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_5 не вбачається, тому прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_4 вважає ризики, на які посилається прокурор, недоведеними, наголошував на молодий вік підзахисного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, до арешту проживав з батьками, один з яких є інвалідом, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.

Суд, розглянувши клопотання прокурора та захисника, вислухавши учасників провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому, доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ "Летельє проти Франції" оскільки у разі доведеності вини обвинуваченого передбачено можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, що може викликати загрозу втечі обвинуваченого.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні клопотання прокурора суд також виходить з того, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з повною середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та карається позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років.

Приймаючи до уваги ризики, які продовжують існувати, конкретні обставини кримінального провадження, той факт, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за вчинення якого можливе призначення покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, а також характер та ступінь суспільної небезпечності вказаного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про неможливість застосування обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Суд враховує відомості про особу обвинуваченого, проте, вказані обставини не спростовують висновку суду про неможливість запобігти зазначеним вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Судом при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого, враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним в вчиненні вказаного кримінального правопорушення, обставини, що характеризують обвинуваченого, та вважає, що ризики, які передбачені п.п. 1, 2, 3, ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, впливу на свідків, можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинення нового злочину, є доведеними, у даному випадку не зменшилися та продовжують існувати.

Крім того, суд зазначає, що застава у розмірі, визначеному п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України для особливо тяжкого злочину, не здатна забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків.

Положеннями ст. 183 КПК України передбачено право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час дії воєнного стану, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, суд доходить висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 без права внесення застави. За тих же обставин суд відмовляє у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про обрання заходу ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183,184, 194-199, 314-316 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою, задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор», обраноговідносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 27 січня 2024 року включно, без права внесення застави.

Визначити строк дії ухвали до 27 січня 2024 року, включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на домашній арешт відмовити.

У судовому засіданні оголосити перерву до 11 години 00 хвилин 17 січня 2024 року.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою та відмови у зміні запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 7 днів з моменту її проголошення.

Головуючий