Справа №293/1381/23
Провадження №1-кп/293/234/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів Житомирської області кримінальне провадження №0002137 від 13.07.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бежів Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, військовозобов`язаного, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002137 від 13.07.2023 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за наступних обставин.

Так у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, та неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 днів.

Згідно з ст.1 Закону України „Про оборону України" № 1932-ХІІ від 06.12.1991, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

У відповідності до довідки військово-лікарської комісії № 1224 від 06.09.2022 солдат ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби, підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не має та 29.03.2023 перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , отримав бойову повістку, засвідчивши її власним підписом, згідно якої останній мав прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 08 годині 00 хвилин 06.04.2023 на відправку до 199 Навчального центру.

З метою ухилення від проходження військової служби ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог ст.ст. 17,65 Конституції України, ст.ст. 1,39 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, ст. 1, ст. 22 Закону України „Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543- XII, та Указу Президента України „Про загальну мобілізацію" № 65/2022 від 24.02.2022, нехтуючи конституційним обов`язком громадянина України, спрямованим на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, військовим обов`язком громадянина України проходження військової служби, в особливий період, за відсутності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, 06.04.2023 о 08 годині 00 хвилин не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , на відправку до 199 Навчального центру, ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

Окрім цього, 15.08.2023, ОСОБА_4 отримав бойову повістку, засвідчивши її власним підписом, згідно якої останній мав прибути до дев`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 о 07 годині 30 хвилин 19.08.2023 на відправку до команди № НОМЕР_1 .

З метою ухилення від проходження військової служби ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог ст.ст. 17,65 Конституції України, ст.ст. 1,39 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, ст. 1, ст. 22 Закону України „Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543- XII, та Указу Президента України „Про загальну мобілізацію" № 65/2022 від 24.02.2022, нехтуючи конституційним обов`язком громадянина України, спрямованим на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, військовим обов`язком громадянина України проходження військової служби, в особливий період, за відсутності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, 19.08.2023 о 07 годині 30 хвилин не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , на відправку до команди № НОМЕР_2 ОПВ. У подальшому 24.08.2023 власноруч написав заяву про те, що він відмовляється від мобілізації до лав Збройних Сил України відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 „Про загальну мобілізацію" ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором в кримінальному провадженні, яка укладена 31.08.2023 в смт Черняхів між прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.

Відповідно до змісту укладеної угоди обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також узгодили міру покарання обвинуваченому у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ст. 336 КК України в повному обсязі. Пояснив суду, що він розуміє права та наслідки укладення і затвердження угоди, що передбачені ч.2 ст.473 та ч.4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди роз`яснені судом в ході судового засідання. Крім цього, обвинувачений надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначив, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз та вона не стала наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив затвердити зазначену угоду.

Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470, 472 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Крім того, обвинувачений беззастережно визнав вину, може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, що підтвердила безпосередньо в судовому засіданні, а отже угода може бути затверджена судом з одночасним ухваленням вироку.

Учасникам судового розгляду роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди, за ст. 473 КПК для обвинуваченого і прокурора буде обмеження права оскарження вироку, та відмова від здійснення прав п.1 ч.4 ст. 474 КПК України. Обвинувачений розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно класифікації за ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій, наявність обставин, що пом`якшують покарання.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження - прокурором та обвинуваченим, а також призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, і ухвалення обвинувального вироку.

На підставі ст.75 КК України, суд звільняє ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладає на нього обов`язки передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Вказане покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Арешт на майно не накладався.

Підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, що укладена 31.08.2023 між прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002137.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому узгоджене угодою про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік. Відповідно до п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту оголошення вироку, а саме з 09.10.2023.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбаченихч.4 ст.394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1