Справа № 466/7129/23
Провадження № 1-кп/466/881/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

справа №466/7129/23, 1-кп/466/881/23

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000079 від 18.01.2023 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інваліда 3 групи, згідно ст.89 КК України несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 17 січня 2023 року, близько 17 години 15 хвилин, перебуваючи у приміщенні АТ «КРЕДОБАНК», що знаходиться за адресою: м.Львів, пр.В.Чорновола,57, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64 « Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України « Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, з поверхні банкомату, викрав мобільний телефон торговельної марки Redmi Note 9, серійний номер НОМЕР_1 , Imeil 1: НОМЕР_2 , Imeil 2: НОМЕР_3 вартістю 2100 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Vodafone» вартістю 100 гривень, з номером телефону НОМЕР_4 , та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2200 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, мобільний телефон повернув потерпілій, щиро розкаявся у скоєному, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, будь-яких претензій до ОСОБА_5 немає, при ухваленні вироку та обранні покарання покладається на розсуд суду (а.с.18).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.

Оцінюючи показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, повністю і об`єктивно доведена.

Дії ОСОБА_5 слід вірно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, оскільки своїми умисними діями він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи ОСОБА_5 міру покарання, у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, раніше несудимого, інваліда 3 групи пожиттєво, має на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, обставинами, які пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди потерпілій, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано злочини у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і до нього слід застосувати вимоги, передбачені ст. ст. 75, 76 КК України.

Речові докази по справі, відповідно до постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 13.05.2023,а саме мобільний телефон марки «Nokia» NF-1034, вилучений у ОСОБА_5 -повернуто ОСОБА_5 на досудовому слідстві.

Речові докази по справі, а саме: DVD-R диск, на якому знаходяться відео файли із події, яка мала місце 17.01.2023- слід залишити при матеріалах судового провадження.

Строк запобіжного заходу особистого зобов`язання сплив.

Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк рахувати з часу проголошення вироку- з 07 листопада 2023 року.

Речові докази по справі, відповідно до постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 13.05.2023, а саме: мобільний телефон марки «Nokia» NF-1034, вилучений у ОСОБА_5 -повернуто ОСОБА_5 на досудовому слідстві.

Речові докази по справі, а саме: DVD-R диск, на якому знаходяться відео файли із події, яка мала місце 17.01.2023- залишити при матеріалах судового провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1