Справа № 496/687/24
Провадження № 1-кс/496/368/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000073 від 20.01.2024 року за ч. 1 ст. 259 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивує тим, що 20.01.2024 р. до Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби "102" про те, що з мобільного телефону № НОМЕР_1 здійснено дзвінок на гарячу лінію Національної поліції України "102" та повідомлено про те, що 21.01.2024 р. відбудеться підрив службового автомобілю Національної поліції України. (ЄО №1041 від 20.01.2024). За даним фактом відомості внесені до ЄРДР за №0000073 від 20.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

24.01.2024 р. в період часу з 14 год. 00 хв. по 14 год. 45 хв. проведено огляд мобільного телефону марки «ОРРО А16», моделі, «СРН2269», ІМЕ1 НОМЕР_2 , ІМЕ2: НОМЕР_3 , з мобільними номерами телефону ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 , НОМЕР_5 . Вказаний мобільний телефон належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ). В ході огляду встановлено, що з вказаного мобільного телефону здійснено дзвінки на спец-лінію «102» в той самий момент коли зроблено повідомлення про неправдиве замінування, а також мобільний номер телефону співпадає з тим з якого зроблено повідомлення на спец-лінію «102». Після огляду вказаний мобільний телефон передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Далі, у відповідності до ст. 98 КПК України, на підставі винесеної постанови від 24.01.2024 р., вищевказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є достатньо підстав вважати, що є знаряддям протиправних дій та зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. Тому, з метою збереження речового доказу, просить накласти арешт на вилучене майно.

Слідчий та прокурор в судове засідання не прибули, однак прохальна частина клопотання містить заяву про проведення судового засідання за їх відсутності.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В рамках вказаного кримінального провадження слідчим винесено постанову від 24.01.2024 року про визнання речовим доказом мобільний телефон.

Дослідивши додані до клопотання документи, суд вважає, що телефон марки «ОРРО А16», моделі, «СРН2269», дійсно відповідає вимогам ст. 98 КПК України, та клопотання підлягає задоволенню.

Згідно ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, враховуючи ту обставину, що телефон був оглянутим, та в подальшому повернути власниці, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати заборону відчуження.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження майна на мобільний телефон марки «ОРРО А16», моделі, «СРН2269», ІМЕ1: НОМЕР_2 , ІМЕ2: НОМЕР_3 , з мобільними номерами телефону ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ), до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1