Провадження № 1-кп/185/1125/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у період воєнного стану в залі в м.Павлограді Дніпропетровської області кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0001934 від 28 жовтня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: 26.06.2023 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

28.10.2023 року приблизно о 02.30 годині обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу буд.№1 по вул.Кравченка м.Павлограда Дніпропетровської області, побачив біля дерева транспортний засіб, а саме автомобіль марки «ЗАЗ-1102», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 . У цей же час у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на незаконне, повторне заволодіння транспортним засобом, а саме вищевказаним транспортним засобом. Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне, повторне заволодіння транспортним засобом, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, та його дії є ніким не поміченими, підійшов до вищевказаного автомобілю, дістав викрутку з кишені штанів, за допомогою якої піддів ліве заднє пасажирське скло, яке в подальшому зняв, та проник через нього до салону автомобіля. Знаходячись в салоні вказаного автомобіля обвинувачений ОСОБА_3 дістав ключі, з автомобільного речового ящику, та за допомогою вказаних ключів здійснив запуск двигуна автомобіля. Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи зазначеним транспортним засобом, з місця вчинення правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 27016.06 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

23.11.2023 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість в повному обсязі у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання сторони погодились частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 року, яким обвинувачений був засуджений до 5 років позбавлення волі та звільнений від відбуття з іспитовим строком на 3 роки, і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці без конфіскації майна.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні злочину, що йому інкримінований, у вчиненому щиро розкаявся. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Потерпілий не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання обвинуваченому, транспортний засіб йому не повернутий.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином. Потерпілий ОСОБА_5 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди та в судовому засіданні підтвердив свою позицію.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 23.11.2023 року, яка укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці без конфіскації майна.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судова транспортно-товарознавча експертиза, на проведення експертизи згідно довідки було витрачено 1434.00 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 1434.00 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

У відповідності вимог ч.4 ст.174 КПК України накладений ухвалою слідчого судді арешт на автомобіль підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 листопада 2023 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0001934 від 28.10.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за постановленим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 року, визначивши ОСОБА_3 остаточне узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити обраний тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 11.12.2023 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення з 28.10.2023 року до 11.12.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 1434.00 гривень.

Речовий доказ:

- два недопалки від цигарок та викрутку з ручкою білого кольору, що передані на збереження до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання вироком законної сили знищити.

- автомобіль марки «ЗАЗ-1102», державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на збереження до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Скасувати арешт автомобіля марки «ЗАЗ-1102», номер шасі: НОМЕР_2 , бежевого кольору, 1993 року випуску з державним номерним знаком НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.11.2023 року.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди в кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1