Справа № 361/8852/23
Провадження № 1-кп/361/677/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 30003123 від 01.09.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28.11.2023 захисником обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 подано до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Подане клопотання обґрунтовано наступним.

Проте обвинувальний акт складений всупереч стандартам Європейського суду з прав людини та вимог КПК України, а саме ст. 291, оскільки в ньому відсутнє конкретне формулювання обвинувачення, шо залишились поза увагою прокурора, який затвердив процесуальний документ.

Так, слідчий описуючи модель вчинення злочинів використовує два формулювання (які в подальшому по змісту обвинувального акту дослівно повторюються 6 разів зі зміною календарних дат, реквізитів первинного документу та розміру грошових виплат).

Перше - «На виконання свого злочинного умислу, у ... року, але не пізніше ... (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_4 шляхом зловживання своїм службовим становищем, безпідставно внесла відомості до «Відомості про нарахування коштів № ... від ... (заробітна плата та аванси) на карткові рахунки» системи Інтернет-банкінгу «Райффайзен Онлайн» щодо зарахування на заїзний картковий рахунок за НОМЕР_1 , емітентом якого є АТ «Райффайзен Банк «Аваль» у якості заробітної плати грошових коштів у сумі ... гривень, безпідставно збільшивши суму виплати на ... гривень».

Друге - «У продовження своїх злочинних дій у ... року, але не пізніше... (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , за невстановлених обставин, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання службовим становищем, надала вищевказані первинні документи для зарахування на картрахунки до АТ «Райффайзен Банк «Аваль» в системі Інтернет-банкінгу «Райффайзен Онлайн», на підставі яких на її картковий рахунок № НОМЕР_1 безпідставно зараховано грошові кошти у сумі ... гривень».

Виходячи з тлумачення вказаних формулювань неможливо зрозуміти який зміст слідчий вкладає в словосполучення «безпідставно внесла відомості», «безпідставно збільшивши суму виплати», «безпідставно зараховані кошти» та яким чином останній дійшов висновку про «безпідставність» вчинення таких дій.

Також слід звернути особливу увагу на абз. 4 ст. 4 обвинувального акту, далі цитата: «Наказом директора ЗДО «Червоні вітрила» ОСОБА_6 від 02.01.2020 р. за № 1-к/тр. ОСОБА_4 переведено з інструктора з фізкультури на посаду головного бухгалтера 3/(0 «Червоні вітрила» та надано право другого підпису фінансових і банківських документів. Тобто щомісячно відповідні «Відомості про нарахування коштів (заробітна плата та аванси) на карткові рахунки співробітників» підписувалися не самостійно ОСОБА_4 , а разом із керівником ЗДО «Червоні вітрила» ОСОБА_7 . ОСОБА_4 самостійно не могла б підписувати та надсилати вищевказаний первинний документ до АТ «Райфайзен Банк «Аваль» в системі Інтернет-банкінгу «Райффайзен Онлайн», відтак вчинити (теоретично) інкриміновані їй кримінальні правопорушення можливо було б у співучасті із директором ОСОБА_7 (для прикладу) або шляхом вчинення іншого кримінального правопорушення чи в інший спосіб. Проте обвинувальний акт не містить пояснення щодо того, яким чином ОСОБА_4 маючи лише право другого підпису могла самостійно підписувати та надсилати до АГ «Райфайзен Банк «Аваль» відповідні первинні документи щодо нарахування заробітної плати. Крім тріо в обвинувальному акті взагалі відсутня інформація стосовно того у який спосіб відбувалось підписання вищевказаних відомостей.

Також слідчий зазначає, що кримінальні правопорушення начебто були вчинені ОСОБА_4 шляхом зловживання службовим становищем, проте слідчим взагалі не конкретизовано у чому саме виражено таке зловживання. Крім того обвинувальний акт взагалі не містить інформації щодо місця вчинення злочину.

Окремо слід зупинитись на невідповідності правової кваліфікації (зазначеної в обвинувальному акті) викладу фактичним обставинам кримінальних правопорушень, зокрема абз. 8 ст. 6 обвинувального акту містить (далі цитата): «У березні 2020 року, але не пізніше 23.03.2020 (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), у ОСОБА_4 виник єдиний умисел на заволодіння бюджетними коштами ЗДО «Червоні вітрила» шляхом зловживання своїм службовим становищем та внесенням до первинних документів неправдивих відомостей для нарахування собі збільшених сум заробітної плати». В подальшому, як зазначалось вище, в обвинувальному акті використовуються словосполучення безпідставно внесла відомості до «Відомості про нарахування коштів № ... від ... (заробітна плата та аванси) на карткові рахунки співробітників». Однак інформації про кваліфікацію таких діянь за ст. 366 (Службове підроблення) ККУ обвинувальний акт не містить.

Окрім цього обвинувальний акт не містить відомостей щодо місця проживання обвинуваченої ОСОБА_4 натомість в обвинувальному акті зазначено лише місце реєстрації (за якою ОСОБА_4 фактично не проживала та не проживає).

Також слід зазначити, що слідчий в обвинувальному акті фактично двічі виклав розділ «фактичні обставини кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими», розділивши їх словосполученням «формулювання обвинувачення», при цьому, не виконавши вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України та не врахувавши вимоги ст. 91 КГІК України, що вказує на формальний підхід до викладення обвинувального акта в частині конкретизації та чіткого формулювання обвинувачення в підтвердження того, що ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення.

Фактично у даному обвинувальному акті відсутнє «формулювання обвинувачення» в розумінні практики ЄСПЛ та і розумінні КПК України, не зважаючи на те, що слідчий його так назвав і навіть підкреслив, а прокурор «затвердив» обвинувальний акт. Більше того в обвинувальному акті замість викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення фактично двічі процитовано повідомлення про підозру, що є неприпустимим.

Таким чином відсутність в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення та й сама фактична відсутність формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право на захист.

Враховуючи вищевикладене, захисник просив суд повернути обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам закону.

В судовому засіданні захисник та обвинувачена вищевказане клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки вони не погоджуються зі змістом обвинувального акту.

Прокурор зазначила, що дане клопотання не направлялось стороні обвинувачення, в самому обвинувальному акті викладені всі формулювання, все чітко зазначено та просила суд відмовити в задоволені клопотання захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України встановлено вимоги щодо змісту та форми обвинувального акта. Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження.

Суд не може погодитися з доводами захисника щодо повернення обвинувального акта через невідповідність його вимогам ст. 291 КПК України, оскільки повернення обвинувального акту прокурору може мати місце лише за умови виявлення судом прямої невідповідності положень обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які перешкоджали суду призначенню обвинувального акта до судового розгляду. Проте порушень, які перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акта щодо ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, в ньому зазначено найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченої, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора. Обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_4 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення частини статті кримінального закону, а також формулювання обвинувачення.

Поряд з цим, відповідно до ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд не може надавати оцінку відповідності встановлення обставин вчинення злочину та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, а лише перевіряти обвинувальний акт на його відповідність вимогам ст. 291 КПК України, які у даному випадку повністю дотримані.

Посилання захисника на неможливість зрозуміти зміст словосполучень «безпідставно внесла відомості», «безпідставно збільшивши суму виплати», «безпідставно зараховані кошти» та як слідчий дійшов висновку що ОСОБА_4 діяла саме «безпідставно» не є приводом для повернення обвинувального акту, оскільки не перешкоджає призначенню справи до судового розгляду.

Суд звертає увагу на те, що невідповідність обвинувального акта вимогам, які передбачені для обвинувального акта відповідними положеннями КПК України є вичерпною підставою для повернення обвинувального акта. Тому інші недоліки досудового розслідування при їх встановленні, в тому числі і такі, які стосуються порушення прав учасників кримінального провадження, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підстав невідповідності його вимогам КПК.

Крім того, судом встановлено, що поданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний прокурором, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

Таким чином, під час судового розгляду судом не було встановлено порушень при складанні обвинувального акта щодо ОСОБА_4 , які б перешкоджали суду призначити кримінальне провадження до судового розгляду, у зв`язку з чим доводи захисника ОСОБА_5 є необґрунтованими.

Втім, оцінюючи доводи клопотання захисника ОСОБА_5 , якими обґрунтовується заявлене клопотання, суд вважає їх передчасними та такими, що не уявляють достатні підстави для повернення обвинувального акту прокурору, адже з`ясування обставин і перевірка їх доказами в порядку Глави 28 КПК України має відбуватися на стадії судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись положеннями ст. 291, 314 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 30003123 від 01.09.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 16.01.2024.

Суддя ОСОБА_8