Справа № 141/596/23
Провадження №1-кп/141/46/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 07.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Комарівка Теплицького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він спричинив умисне легке тілесне ушкодження ОСОБА_5 . Так, 04.08.2023 приблизно о 19 год ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні кухні житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , розпочав словесну розмову із ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та яка в подальшому на ґрунті неприязних відносин на побутовому рівні переросла у суперечку, після якої ОСОБА_5 покинув житловий будинок, а ОСОБА_4 зачинив вхідні двері будинку із середини.

В подальшому, через декілька хвилин, ОСОБА_5 розбивши у вітальній кімнаті житлового будинку вікно, заліз до будинку та суперечка між ним та ОСОБА_4 продовжилась.

Під час даної суперечки ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, перебуваючи у безпосередній близькості біля потерпілого, взявши в праву руку частину дерев`яної рами від вікна, яке розбив ОСОБА_5 , наніс нею один удар в область голови ОСОБА_5 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді забійної поверхневої рани в ділянці голови, яке відповідно до висновку судово-медичного експерта від 08.08.2023 могло виникнути від дії тупого, твердого предмета або співудару об нього, можливо, в термін та при обставинах, на які вказує особа, що проходила експертизу, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно з п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні 21.09.2023 потерпілий ОСОБА_5 відмовився від підтримання обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки примирився з обвинуваченим, та просив суд закрити кримінальне провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, про що подав письмову заяву від 21.09.2023. Також суду вказав, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, наслідки відмови від підтримання обвинувачення йому зрозумілі. Подану заяву від 21.09.2023 підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні 21.09.2023 заяву потерпілого ОСОБА_5 від 21.09.2023 підтримав, проти закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення не заперечував.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення заяви потерпілого ОСОБА_5 від 21.09.2023 не заперечував, та зауважив, що оскільки кримінальне провадження належить до категорії проваджень у формі приватного обвинувачення, заява потерпілого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, розглянувши заяву потерпілого ОСОБА_5 від 21.09.2023 року про відмову від обвинувачення та матеріали справи № 141/596/23, доходить наступних висновків

Відповідно до вимог статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі "Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). А також у рішеннях в справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28.10.2010 та "Боротюк проти України" від 16.12.2010, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що « ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі "Сейдович проти Італії")».

Згідно із п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України сторонами кримінального провадження є, у тому числі, прокурор, потерпілий, підозрюваний, обвинувачений (підсудний).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право підтримувати обвинувачення в суді.

Пунктом 1 частини 1 ст. 477 КПК України встановлено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, в тому числі, статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно абзацу 1, 2 ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок. Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Із системного аналізу змісту правових норм, закріплених у ст.ст. 26, 56, 284, 477 КПК України вбачається, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення може здійснюватись лише виключно на підставі заяви потерпілого, а у випадку відмови потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення таке обвинувачення закривається, оскільки правом підтримувати обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення наділений виключно потерпілий.

У відповідності з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою ст. 284 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги, що кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 07.08.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, здійснюється у формі приватного обвинувачення, а потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду із письмовим клопотанням від 21.09.2023 про відмову від підтримання обвинувачення, наслідки відмови від підтримання обвинувачення йому зрозумілі, жодних претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, сторони кримінального провадження не заперечують проти закриття провадження в зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення, суд вважає, що подане потерпілим ОСОБА_5 клопотання від 21.09.2023 підлягає задоволенню, а кримінальне провадження підлягає закриттю, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Речові докази та судові витрати згідно з реєстром матеріалів кримінального провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 26, 284, 314, 369-372, 395, 477 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Заяву потерпілого ОСОБА_5 від 21.09.2023 про закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення задовольнити.

2. Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 07.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрити у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_5 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Оратівський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1