Справа № 567/1999/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2023 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Острозі Рівненської області кримінальне провадження №0000286 від 04.10.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Українка Острозького району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого: 14.09.2022 Острозьким районним судом Рівненської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік, 11.07.2023 Острозьким районним судом Рівненської області за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

сторонами кримінального провадження є:

прокурор ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

встановив:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим 14.09.2022 Острозьким районним судом Рівненської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік, на шлях виправлення і перевиховання не став та до зняття чи погашення судимості у встановленому законом порядку вчинив новий умисний злочин корисливої спрямованості.

У квітні 2023 року (більш точного часу та дати в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_3 , перебуваючи на території господарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення продажу дров, ОСОБА_3 зазначив потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що для здійснення продажу йому потрібно отримати передоплату у розмірі 1000 гривень, на що потерпіла погодилась та передала ОСОБА_3 вказану суму.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_3 , не маючи на меті продажу дров, в супереч волі власника, не виконавши умови продажу, а саме не доставив дрова до місця мешкання потерпілої, незаконно, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами у розмірі 1000 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Під час досудового розслідування між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури, якому на підставі ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000286 від 04.10.2023 ОСОБА_4 та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 25.10.2023 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.468, 469, 470, 472 КПК України. Потерпілою надано письмову згоду на укладення такої угоди.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України, щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 25.10.2023, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у разі затвердження такої угоди, а саме за ч. 2 ст.190 КК України у виді одного року позбавлення волі, на підставі ч.1, 4 ст. 70 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Острозького районного суду від 11.07.2023, та призначити йому покарання у виді п`яти років двох місяців позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явилася, в поданій на адресу суду заяві підтвердила свою згоду на затвердження угоди про визнання винуватості. Наслідки укладення та затвердження угоди їй зрозумілі. Розгляд справи просить здійснювати без її участі.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник в підготовчому судовому засіданні проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечив, зазначивши, що його підзахисний свою вину у вчинені кримінального правопорушення як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, угоду про визнання винуватості уклав добровільно, зауважень до правильності кваліфікації дій обвинуваченого немає.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 468 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відноситься до нетяжких злочинів, санкція якого передбачає альтернативу видів покарання.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ч.1, 4 ст. 70 КК України.

Покарання, яке узгоджене сторонами є достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України,

засудив:

затвердити угоду від 25.10.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1, 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 призначити з урахуванням вироку Острозького районного суду від 11.07.2023, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань у виді п`яти років двох місяців позбавлення волі.

Роз`яснити ОСОБА_3 що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1