Житомирський апеляційний суд
Справа №295/618/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.86 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

прокурора: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 03 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03 березня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, зазначивши, що ОСОБА_7 не відбув половини строку покарання на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014».

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та застосувати щодо нього Закон України «Про амністію у 2014 році».

Вказує, про незаконність його засудження за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 24.05.2018 року.

В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_7 просить звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, в іншому випадку скоротити невідбуту частину покарання.

Зазначає, що при тимчасовій видачі з території рф до України, до нього не було застосовано жодних пом`якшуючих обставин, згідно до чинного законодавства держави Україна.

Вважає, що судом першої інстанції Черкаського районного суду м. Черкаси вказаних вимог закону дотримано не було.

Зазначає, що у провадженні органів досудового розслідування перебувало кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України вчинені на території України.

В подальшому строк тимчасової видачі продовжувався з 6 до 52 місяців.

В період фактичної передачі, він неодноразово звертався через заяву до Мінюсту України та інші компетентні органи України, на що надавалась відповідь, що відомості російського суду відсутні.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 11.02.2013 вироком Головинського районного суду м. Москви російської федерації за ст.ст. 126 ч.2 п. "а,в,г,з", 163 ч.2 п. "а,в,г", 162 ч.2, 69 ч.3 КК РФ на 10 років позбавлення волі.

27.01.2016 року ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області вирок Головинського районного суду м. Москви російської федерації приведено у відповідність із законодавством України, а саме Трембовецький вважається засудженим за ст. ст. 146 ч.2, 189 ч.2,3, 187 ч.2 КК України на 10 років позбавлення волі.

Початок строку - 07.08.2012 року, кінець строку 06.08.2022, станом на 24.11.2014 року не відбутий строк покарання 7 років 06 місяців 12 днів.

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 24.05.2018 ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Зараховано у строк відбуття покарання час перебування під вартою у РФ та етапування з РФ до України - після звільнення від відбуття покарання, призначеного вироком Головинського районного суду м. Москви від 11.02.2013.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10.02.2020 вирок від 24.05.2018 залишено без змін.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.09.2021 визначено порядок застосування покарань за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 24.05.2018, з урахуванням вироку Головинського районного суду м. Москви від 11.02.2013. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, з урахуванням відбутого на час постановлення вироку від 24.05.2018 покарання за вироком Головинського районного суду м. Москви рф від 11.02.2013, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено засудженому ОСОБА_7 остаточне покарання - 7 років позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання за даним вироком час перебування його під вартою у російській федерації та етапування з російської федерації до України для розгляду кримінального провадження.

Відповідно до п. «є» ст. 8 ЗУ «Про амністію в 2014 році» в редакції Закону № 1246-VII від 06.05.2014р., амністія не застосовується до осіб, які засуджені за розбій (ст. 187 КК України 2001 р. ст.ст. 86, 86 - 1 і 142 КК України 1960 р.).

За таких обставин застосування до ОСОБА_7 ЗУ «Про амністію в 2014 році», в силу прямої заборони цього закону є неможливим, навіть за умови відбуття ним половину строку покарання, оскільки він за першим і другим вироком був засуджений за ст. 187 КК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду, який і не має правового значення з врахуванням прямої заборони закону, що ОСОБА_7 не відбув половини строку покарання на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році», оскільки покарання за вироком рф, з врахуванням ухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.01.2016 року він розпочав відбувати 07.08.2012 року, а вирок Черкаського районного суду Черкаської області був ухвалений лише 24.05.2018 року.

За таких обставин, відповідно до визначених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія до ОСОБА_7 застосована бути не може.

Аналогічні обмеження для осіб, які засуджені за розбій щодо застосування амністії містяться і в законі Україні «Про амністію у 2016 році».

Що стосується інших доводів засудженого, то вони колегією суддів, не можуть бути перевірені в цьому апеляційному провадженні, оскільки виходять за межі постановленої ухвали суду та стосуються вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 24.05.2018 року щодо ОСОБА_7 , який в установленому законом порядку набрав законної сили. Питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку вирішуються судом, який ухвалив вирок.

Щодо доводів апеляційної скарги в яких засуджений висловлює намір проходити службу в Збройних силах України, то зазначене питання вирішується виключно в порядку визначеному ст. 616 КПК України, та до компетенції апеляційного суду не відноситься.

Істотних порушень вимог кримінально процесуального закону колегія суддів не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 03 березня 2023 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: