06.09.2023 Справа № 756/754/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/754/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0002635 від 01.11.2022 за ч. 4 ст. 190 КК України прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

за участю учасників судового розгляду:

прокурор ОСОБА_4 ,

третя особа, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_5 ,

представник третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт, адвокат ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

18.04.2023 до провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , на підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді після скасування ухвалою Київського апеляційного суду від 28.03.2023 ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 26.01.2023, надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0002635 від 01.11.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі, та просив його задовольнити.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 , а також його представник адвокат ОСОБА_6 , кожен окремо, заперечили проти задоволення клопотання та просили відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, задля чіткого та імперативного визначення процедур та запобігання свавільного використання владними органами своїх повноважень та забезпечення умов справедливого судочинства.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Накладення арешту на майно на стадії досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за результатами вмотивованого клопотання, яке за своїм змістом та процесуальною формою має відповідати вимогам, імперативно визначеним положеннями статей 132 та 171 КПК України, оскільки у разі недотримання такої форми, слідчий суддя позбавлений можливості ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення внаслідок неможливості встановити обставини, які підлягають встановленню при здійсненні судового контролю на стадії досудового розслідування, визначені положеннями ч. 5 ст. 173 КПК України.

Слідчий суддя відмічає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України). Дотримання належної кримінальної процесуальної форми на виконання вимог кримінального процесуального закону неодноразово було предметом аналізу Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду (зокрема, у постановах від 22.02.2021 у справі №754/7061/15 (провадження №51-4584кмо18), 04.10.2021 у справі №724/86/20 (провадження №51-1353кмо21), 14.02.2022 у справі №477/426/17 (провадження №51-4963кмо20).

Виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечується дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язане з дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження.

Дослідивши клопотання сторони обвинувачення та долучені на його обгрунтування матеріали кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що зміст поданого клопотання суперечить долученим на обгрунтування вимог клопотання документам у частині зазначення анкетних даних власника майна, щодо якого прокурор просить застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, оскільки анкетні дані власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зазначені в клопотанні про арешт майна, суперечать анкетним даним власника майна, відомості про якого містяться у долученій на обгрунтування вимог клопотання Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора за своєю процесуальною формою не відповідає вимогам закону, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1-40, 84, 94, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0002635 від 01.11.2022 за ч. 4 ст. 190 КК України прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1