У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 рокуСправа № 626/238/22 Провадження № 1-кс/634/10/23

Слідчий суддя Сахновщинського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови слідчого Красноградського РВП ОСОБА_3 від 14.07.2022 року про закриття кримінального провадження №0000089 від 02.11.2021 року, -

встановив:

08.11.2023 року до Сахновщинського районного суду Харківської області з Харківського апеляційного суду засобами поштового зв`язку надійшла скарга ОСОБА_2 про скасування постанови слідчого Красноградського РВП ОСОБА_3 від 14.07.2022 року про закриття кримінального провадження №0000089 від 02.11.2021 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.10.2023 року визначено підсудність зазначеної скарги за Сахновщинським районним судом Харківської області.

В поданій скарзі ОСОБА_2 просить:

1.Запросити справу з кримінальним провадженням за №0000089 з слідчого відділу Красноградського РВП;

2.Скасувати постанову слідчої ОСОБА_3 від 11.03.2023 року про закриття кримінального провадження;

3.Направити матеріали кримінального провадження від 02.11.2021 року до СВ Красноградського РВП для продовження досудового розслідування;

4.За моїм станом здоров`я прошу судове засідання провести без моєї участі.

Зі змісту скарги вбачається, що скаржник звертався до прокурора Зачепилівського відділення Красноградської окружної прокуратури з приводу скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000089 від 02.11.2021 року, та отримавши від прокуратури 21.03.2023 року відповідь звернувся до Красноградського районного суду Харківської області з даною скаргою про скасування спірної постанови.

Разом з тим, на підтвердження вказаних обставин до скарги жодних доказів не додано.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу ОСОБА_2 приходить до наступного.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Положеннями ч. 1 ст. 21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Зі скарги ОСОБА_2 вбачається, що кримінальне провадження №0000089 закрито 11.03.2023 року. Відповідь прокурора Зачепилівського відділення Красноградської окружної прокуратури на скаргу про закриття вказаного кримінального провадження скаржником отримано 21.03.2023 року.

Разом з тим у скарзі зазначено дату її складання та подання 24.03.2023 року, але вказана дата перекреслена та рукописним текстом зазначено дату 05.10.2023 року. Дане виправлення жодним чином не застережене.

Зі штампу Красноградського районного суду Харківської області, вбачається, що скаргу було отримано районним судом 10.10.2023 року.

Виходячи з встановлених зі змісту скарги обставин та наведених норм закону, в даному випадку, перебіг строку оскарження постанови слідчого Красноградського РВП ОСОБА_3 від 11.03.2023 року про закриття кримінального провадження №0000089 від 02.11.2021 року починається з 21.03.2023 року і закінчується 31.03.2023 року, проте ОСОБА_2 звернувся до суду зі даною скаргою 10.10.2023 року, про що свідчить відтиск печатки на самій скарзі, тобто з пропуском строку на оскарження такої дії. Клопотань про поновлення строку на оскарження дій слідчого до скарги не додано, у скарзі заявник такого клопотання не заявляє.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

На підтвердження викладених у скарзі обставин ОСОБА_2 не надає жодних доказів, зокрема до скарги не надано доказів, що він є заявником чи потерпілим в кримінальному провадженні №0000089, що надає йому право для звернення до суду з вказаною скаргою.

За таких обставин, скарга підлягає поверненню ОСОБА_2 , оскільки при зверненні до суду заявником не надано доказів, що він є заявником чи потерпілим в кримінальному провадженні №0000089, а також ним порушено строк, передбачений частиною першою ст. 304 КПК України, і заявник не порушує питання про поновлення цього строку, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст.304 КПК України є підставою для повернення скарги.

Одночасно заявнику роз`яснюються вимоги ч. 7 ст. 304 КПК України, відповідно до якої повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Крім того, у своїй скарзі ОСОБА_2 допускає висловлювання непристойного, образливого характеру в бік правоохоронних органів, на що слідчий суддя зазначає наступне.

У розумінні Європейського суду з прав людини звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій, констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, цей Суд, застосовуючи пп. «а» п. 3 ст.35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст.34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ уживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14.05.2004, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4.02.2003, заяви № 61164/00 і № 18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20.09.2011, заява № 46549/06).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Водночас використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють, оскільки вказані дії суперечать основним засадам (принципам) кримінального провадження, а також його завданню.

До того ж відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься повага до людської гідності.

Також положеннями ч. 1 ст. 11 КПК передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

При цьому, як вбачається з ч. 6 ст. 9 КПК, у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього кодексу. Тобто на практиці в деяких випадках це може обумовити необхідність ухвалення рішень, які прямо не передбачені КПК.

Враховуючи викладене та виходячи із загальних засад кримінального провадження, вчинення особою вказаних дій, може бути визнано зловживанням особою своїми процесуальними правами та надалі мати наслідком постановлення судом рішення про залишення такої скарги без розгляду.

Аналогічна позиція викладена у постанови Верховного суду від 24.03.2021 року у справі №937/1059/20.

Керуючись ст. ст.115, 117, 303,304 КПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови слідчого Красноградського РВП ОСОБА_3 від 14.07.2022 року про закриття кримінального провадження №0000089 від 02.11.2021 року - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати заявнику разом із скаргою.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє його права на повторне звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Оскільки ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка може її оскаржити, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: