Справа № 201/150/24
Провадження № 1-кс/201/41/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання слідчого 2 відділення СВ 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Луганської обласної прокуратури, ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Луганськ, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 03 січня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що у грудні 2014 року громадянин України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в м. Луганську, з особистих ідеологічних та корисливих міркувань, вирішив вступити до складу окупаційної адміністрації Російської Федерації та взяти безпосередню участь у ній шляхом заняття посади в одній з «установ фінансового сектору» її політичного блоку (обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000047 від 31.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, спрямовано 28.04.2017 року до суду).

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою разом з іншими особами, усвідомлюючи, що грошові активи, збір та обіг яких відбувається на території Луганській області, підконтрольній представникам «ЛНР» та окупаційній владі Російської Федерації, буде використано частково для цілей вказаної організації, зокрема щодо зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, діючи умисно за попередньою змовою з іншими учасниками окупаційної адміністрації Російської Федерації (відносно яких є окремі кримінальні провадження), з особистих ідеологічних та корисливих міркувань, ініціював та надав згоду на своє призначення в Розрахунково - касовий центр ( в подальшому реорганізований в Держаний банк «ЛНР» на посаду на посаду директора вказаної установи.

26 грудня 2014 року головою ради міністрів «ЛНР» - ОСОБА_5 призначений на посаду директора розрахунково-касового центру Держаного банку «ЛНР», після чого останній приступив до виконання обов`язків посадової особи незаконно утвореного органу влади «ЛНР», який відповідно до тимчасового основного закону (конституції) самопроголошеної «ЛНР», є державним органом виконавчої влади окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до «Положения о Государственном банке Луганской народной республики» (далі «Положення»), що має ознаки нормативно-правового документу, але відповідно до законодавства України є нікчемним, на ОСОБА_5 покладено загальне керівництво «банком» та персональну відповідальність за діяльність «банку».

В період з 26.12.2014 року по теперішній час ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні будівлі «банку» за адресою: Луганська область, м. Луганськ, вул. Шевченка, 1, незаконно зайнятій представниками «ЛНР», перебуваючи на вищезазначеній посаді та використовуючи надані представниками «ЛНР» та окупаційної адміністрації Російської Федерації владні повноваження, будучи особою, на яку покладено персональну відповідальність за діяльність так званого «банку», з метою створення уявного фінансового добробуту і стабільності на тимчасово підконтрольній «ЛНР» території та для власного збагачення, забезпечуючи реалізацію єдиного злочинного умислу окупаційної адміністрації Російської Федерації, реалізовує покладені на «банк» функції щодо створення, реорганізації та ліквідації в установленому порядку мережі відділень «банку», визначення їх структури і штатного розкладу, встановлення нормативів їх штатної чисельності; встановлення курсів валют та обміну валют; відкриття поточних, бюджетних та інших рахунків та здійснення по них операцій з грошовими коштами (зокрема у вигляді податків) так званих «бюджетних установ ЛНР», в тому числі «установ силового блоку ЛНР» - «Министерства государственной безопасности ЛНР», «Министерства внутренних дел ЛНР», «органов прокуратуры ЛНР», суб`єктів підприємницької діяльності та окремих громадян, тощо.

Так, з початку 2015 року ОСОБА_5 організовано відкриття та забезпечено діяльність 113 відділень «Государственного банка Луганской народной республики» на тимчасово окупованій території Луганської області в населених пунктах Луганськ, Алчевськ, Брянка, Ровеньки, Кадіївка (бувш. Стаханів), тощо; забезпечено встановлення мережі банкоматів та випуск платіжних карт «Государственного банка Луганской народной республики».

Також, за час перебування на вказаній посаді ОСОБА_5 , використовуючи надані представниками окупаційної адміністрації Російської Федерації «ЛНР» владні повноваження, на виконання цілей, завдань та функцій так званого «банку», в тому числі для забезпечення стабільної діяльності «банку», залучення нових клієнтів з числа учасників терористичної організації «ЛНР», контролю ринку надання фінансових послуг «ЛНР», налагодив взаємодію з окремими друкованими засобами масової інформації, телебачення, мережі Інтернет та іншими засобами масової інформації, використовуючи їх для висвітлення діяльності «ЛНР» та пропагандистської роботи з популяризації безпосередньої діяльності «банку».

Таким чином, дії ОСОБА_5 , виразились у фінансуванні дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а також дій, направлених на фінансування терористичної організації в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

03.01.2022 року ОСОБА_5 в порядку ст. ст. 133, 135, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, а також повідомлено про виклики до слідчого відділу 3 управління на 24.12.2019 року, 27.12.2019 року та 02.01.2020 року .

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про обрання запобіжного заходу, стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, з урахуванням положень ч. 6 ст. 193 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій територій, вчинив злочин, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, може переховуватись від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на свідків цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши клопотання прокурора, а також дослідивши долучені матеріали, слідчий суддя, приходить до наступних правових висновків.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 (затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-ІХ) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введений воєнний стан. Указом Президента України від 06.11.2023 року № 734/2023 (затверджений Законом України від 08.11.2023 року № 3429-IX), в Україні продовжено строк дії воєнного стану із 05.30 години 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Відповідно до Наказу № 197 від 20 липня 2022 року визначено тимчасове місце дислокації слідчих підрозділів ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, а саме слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь, Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях та 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк, Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на території Соборного району в м. Дніпрі, на період дії воєнного стану, або до прийняття окремого рішення Головою Служби безпеки України.

З матеріалів клопотання встановлено, що 03 січня 2020 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

Положеннями ч. 1 ст. 20 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною першою ст. 133 КПК України визначено, що слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.

Відповідно до статті 278 КПК України вручення письмового повідомлення про підозру може здійснюватися, зокрема, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Положеннями ст. 135 КПК України визначено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а саме відповідно до ч. 1 даної статті особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно з ч. 2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Згідно ч. 7 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва;

Відповідно до ч. 7 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Абзацом другим ч. 8 ст. 135 КПК України визначено, що особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Так, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод утверджує наявність у кожного, хто перебуває під юрисдикцією Держави - Договірної Сторони Конвенції, права на справедливий суд.

Елемент «справедливості» складається з прав, до яких належить й право на усне слухання та особисту присутність обвинуваченого під час розгляду судом кримінального провадження щодо нього. Європейський суд з прав людини у рішенні «MEDENICA v. SWITZERLAND» (заява № 20491/92) від 14 червня 2001 року вказав, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією. Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою «SEJDOVIC v. ITALY» (заява № 56581/00) від 01 березня 2006 року, п. 99). У п. 98 зазначено, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.

Однак, матеріали клопотання не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_5 , у встановлений процесуальним законом спосіб, було повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні поданого клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого 2 відділення СВ 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Луганської обласної прокуратури, ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України - відмовити.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 16.30 годині 10 січня 2024 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1