Справа № 950/2840/23
Номер провадження 1-кп/950/261/23
У Х В А Л А

03 листопада 2023 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедин кримінальне провадження № 0000154 про обвинувачення

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Лебедина, громадянина України, не одруженого, освіта середня, шо не працює, що проживає: АДРЕСА_1 , судимий Лебединським районним судом Сумської області по ст. 356 КК України до покарання у вигляді 850 грн. штрафу,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України

з участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Лебединським районним судом Сумської області розглядається кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, розгляд якого станом на 3 листопада 2023 рокку не завершено.

Обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 7 листопада 2023 року включно.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням у якому просить продовжити строк тримання ОСОБА_3 під вартою. Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку дії запобіжного заходу не є можливим, у зв`язку із чим просить продовжити застосований до обвинуваченого запобіжний захід.

Захисник адвокат ОСОБА_5 щодо задоволення поданого клопотання заперечував, зазначив, що ризики, наведені у ньому не доведені прокурором, відсутні, ОСОБА_3 не має наміру переховуватись та не зможе здійснити тиск на свідків, клопотання прокурора не підлягає задоволенню, вважав за можливе застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений, при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, підтримав свого захисника. Повідомив, що він перебував у розшуку, проживав у м. Суми та до нього в цей час приходили працівники поліції і його про перебування у розшуці не повідомляли.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглянувши доводи клопотання прокурора суд вважає, що на даний час продовжують існувати ризики передбачені пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, такі як, можливість обвинуваченим переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні. На даний час такі ризики є актуальними та не зменшились.

Відповідно до ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу суд, зокрема, враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого, наявність судимостей обвинуваченого.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в контексті наявного ризику переховування, суд враховує те, що він, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який зокрема передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Суд знаходить доведеними ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема ризик переховування від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_3 є тяжкими злочинами проти власності, санкція статті, яких передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Усвідомлюючи невідворотність та суворість покарання, підозрюваний може свідомо ухилятися від кримінальної відповідальності в тому числі переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, як свідчать надані слідчому судді матеріали, ОСОБА_3 з 11.08.2023 перебував у розшуку, був затриманий на підставі ухвали слідчого судді.

Суд також вважає доведеним ризик впливу на потерпілих та свідків, оскільки їх показання є джерелом доказів, які можуть бути отримані судом безпосередньо в ході судового розгляду, а до того вплив на них є достатньо імовірним.

Також суд вважає обґрунтованим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_3 не працює, не має постійного місця проживання.

Окрім тяжкості покарання та наявних ризиків, суд також враховує інші обставини, визначені ст. 178 КПК України, а саме вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність утриманців або осіб за якими він здійснює догляд, відсутність сталих соціальних зв`язків у місці проживання, його репутацію.

З огляду на стадію розгляду кримінального провадження, суд не знаходить підстав для визнання необґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, оскільки оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень не надається, оскільки в силу положень ч. 2 ст. 42 КПК України ОСОБА_6 наразі перебуває у статусі обвинуваченого.

Також суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачений не має сталих соціальних зав`язків по місцю проживання, яке не є його постійним зареєстрованим місцем проживання, також суду не надано жодних даних про можливість постійного проживання ОСОБА_3 по певній адресі.

З урахуванням наявних ризиків та інших обставин встановлених судом, виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може запобігти ризикам, наявність яких встановлено судом, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не можуть цього зробити.

На думку суду, застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Суд вважає за необхідне заставу визначити у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, внесення якої є підставою для його звільнення з-під варти.

Таким чином суд вважає за необхідне продовжити застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 1 січня 2024 року включно.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лебедина, громадянина України, що проживає: АДРЕСА_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» на строк до 1 січня 2024 року включно.

Визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680,00 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за реквізитами: одержувач ТУ ДСА України в Сумській області, код 26270240, назва банку: ДКСУ м. Київ, МФО 820172, рахунок UA0008869, призначення платежу: застава за кого (П.І.Б.), № ухвали суду, платник застави (П.І.Б.).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави на підозрюваного покласти такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним викликом; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або перебування; 4) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками; 5) докласти зусиль до пошуку роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що згідно зі ст. 182 КПК України, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, направити Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Ухвала, в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_7