Справа №705/107/24
1-в/705/15/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення, подане засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Мар`янівка Шполянського району Черкаської області, громадянином України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимим, який відбуває покарання за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 25.02.2019, яким засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, у якому зазначив про те, що він з 2019 року і до цього часу відбуває покарання у Старобабанівській виправній колонії № 92.

За час відбування покарання має позитивну характеристику, тому просить застосувати до нього ст. 81 КК України та звільнити його умовно-достроково.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив суд його задовольнити, оскільки він відбув 2/3 строку покарання, має кілька заохочень за належне виконання обов`язків, та лише два стягнення, які погашені. Загалом позитивно характеризується, вважає, що став на шлях виправлення, розкаюється, тому просить звільнити його умовно-достроково.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, оскільки засуджений раніше судимий за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин та проти власності. Вчинив новий злочин у період відбування іспитового строку за попереднім вироком. Відносно нього неодноразово застосовувалися заохочувальні норми, але він висновків належних для себе не зробив і у період відбування покарання в СВК-92 вчинив адміністративне правопорушення. Отже характеризується позитивно не за весь період відбування покарання, а тому просить суд відмовити у задоволенні клопотання засудженого.

Представник установи в судовому засіданні у вирішення клопотання покладався на розсуд суду.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника.

Суд, вислухавши засудженого, врахувавши позицію прокурора, представника установи, вивчивши письмові матеріали клопотання та особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2019 року, яким засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі і на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання призначеного вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.09.2016, остаточно визначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили 28 березня 2019 року.

Згідно довідки відділу по контролю за виконанням судових рішень Старобабанівської ВК №92 початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_5 : 25.02.2019 року, кінець строку: 25.08.2024 року, не відбута частина покарання складає 07 місяців 07 днів.

Станом на день розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув 2/3 строку покарання.

Відповідно до характеристики ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області ОСОБА_5 з 26.04.2019 року відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська ВК №92». За період відбування покарання характеризується позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи.

18.01.2021 постановою начальника установи був переведений до дільниці соціальної реабілітації, 18.08.2022 постановою начальника установи погодженою зі спостережною комісією був переведений з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації. Режим відбування покарання порушував, за що двічі притягувався д дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, але стягнення погашені у встановленому законом порядку. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Працевлаштований на виробництві установи, до праці відноситься позитивно. Має 7 заохочень застосованих правами начальника установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Завжди виконує роботи із самообслуговування. Приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення та установи в цілому. Підтримує зв`язки з рідними. Провину у скоєному злочині визнає. Має передбачені законодавством заохочувальні норми. Так, 18.01.2021 був переведений до дільниці соціальної реабілітації. Разом з тим, йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та 19.01.2023 в умовно-достроковому звільненні.

Згідно довідки начальника відділення соціально-психологічної служби ДУ СВК № 92 засуджений ОСОБА_5 за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки та за участь має 7 заохочень. Разом з тим, має 2 стягнень, які погашені.

Крім того, згідно постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.03.2023 засуджений ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44 КУпАП, оскільки 08.08.2022 у нього були вилучені два медичних шприци, які містять наркотичний засіб метадон.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Крім цього суд звертає увагу, що засуджений ОСОБА_5 6 раз притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності та пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин. Будучи засудженим до покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, вчинив новий злочин. За час відбування покарання з 26.04.2019 характеризується позитивно, був переведений до дільниці соціальної реабілітації, працевлаштований, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Має 7 заохочень (08.10.2019, 05.10.2020, 06.07.2021, 04.01.2022, 04.07.2022, 03.04.2023, 05.07.203), застосованих на підставі рапортів, що мають формальний характер та 2 рази порушував режим утримання в колонії, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності (08.08.2022 та 26.08.2022), зокрема, 1 раз поміщався в ДІЗО. 19.01.2023 комісією адміністрації установи було прийнято рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_5 , оскільки засуджений не довів своє виправлення. Крім того, суд враховує, що засуджений у період відбування покарання, а саме 07.03.2023 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.44 КУпАП за зберігання наркотичного засобу без мети збуту, що мало місце 08.08.2022, що свідчить про відсутність у засудженого бажання додержання вимог режиму та спростовує його поведінку щодо виправлення на протязі всього періоду відбування ним покарання.

Враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, ставлення до праці, тяжкість, характер та кількість скоєних злочинів, за які останній відбуває покарання, суд вважає, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення та існують обґрунтовані сумніви, що він не вчинить нових кримінальних правопорушень після дострокового звільнення з установи виконання покарання і в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства, а отже не заслуговує застосування до нього умовно-дострокового звільнення від покарання.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, на даний час суд не вбачає підстав для застосування до засудженого норм ст. 81 КК України, а тому клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1