Провадження № 11-кп/824/791/2024 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 11 лютого 2024 року включно, з визначенням застави у виді 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0002167 від 05 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 11 лютого 2024 року включно, з визначенням застави у виді 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який (домашній арешт або особисте зобов`язання).

Такі вимоги мотивує тим, що ризики, на які вказує сторона обвинувачення є безпідставними, оскільки ОСОБА_6 має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває дитина та цивільна дружина, та під час військового стану можливість виїхати за межі України у обвинуваченого відсутня, що нівелює ризик переховування від органу досудового розслідування та суду. При цьому ризик незаконного впливу на свідка та потерпілу, а також вчинити нове кримінальне правопорушення є надуманим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку вимог та доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Всупереч доводів апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, під час розгляду суд встановив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років, тривалий час перебував у розшуку, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на свободі може впливати на потерпілих свідків у кримінальному провадженні, переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, суд врахував, що під час судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений в присутності учасників судового розгляду, відкрито здійснював залякування потерпілої ОСОБА_8 , та погрожував розправою свідку, а саме сину потерпілої, в разі його допиту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

На переконання колегії суддів, судом ретельно перевірено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого, обгрунтованість висунутого щодо ОСОБА_6 обвинувачення, встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, враховано дані про обвинуваченого в сукупності, в тому числі і ті, про які зазначає в апеляційній скарзі захисник.

Також, судом перевірено можливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, та, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 182; ст. 183 КПК України, визначено ОСОБА_6 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 11 лютого 2024 року включно, з визначенням застави у виді 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: