УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 757/418/24-к

провадження № 51-152впс24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

(у режимі відеоконференції) ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

захисників: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

та в режимі відеоконференції: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ,

розглянула в судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_16 в інтересах обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_24 про направлення кримінального провадження № 0000035 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, і

встановила:

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду у порядку ч. 3 ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло клопотання захисника ОСОБА_16 про направлення згаданого провадження з Печерського районного суду м. Києва до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суть доводів у клопотанні зводиться до того, що кримінальне провадження № 0000035 стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_9 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_13 , ОСОБА_32 , ОСОБА_10 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_7 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_6 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_24 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 надійшло до Печерського районного суду м. Києва без додержання правил територіальної підсудності.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 32 КПК, захисник зазначає, що підсудність цього провадження має бути визначена за місцем вчинення останнього більш тяжкого правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК), яке згідно з обвинувальним актом було закінчено 27 лютого 2023 року в гаражному боксі в м. Кривий Ріг на вул. Джамбула, тобто в межах територіальної юрисдикціїСаксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Тому, на переконання захисника, кримінальне провадження необхідно направити в порядку ст. 34 КПК із Печерського районного суду м. Києва до згаданого місцевого суду м. Кривого Рогу.

Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про час та місце розгляду клопотання.

У вказаному провадженні з питання направлення справи з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів звертався 29 січня 2024 року також захисник ОСОБА_19 . Однак 5 лютого 2024 року напочатку судового засідання цей захисник заявив вимогу про повернення йому поданого в порядку ст. 34 КПК звернення, і таке клопотання було задоволено.

Тому колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд, Касаційний кримінальний суд, колегія суддів) вирішує клопотання захисника ОСОБА_16 , яке надійшло 1 лютого 2024 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_16 , який підтримав своє клопотання і просив його задовольнити, аналогічну думку учасників провадження з боку сторони захисту, міркування прокурора про необґрунтованість клопотання, перевіривши доводи, наведені в цьому зверненні та наявні у Верховному Суді матеріали, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого. Підстави для зміни територіальної підсудності законодавець унормував у ч. 1 цієї статті.

Як убачається з наявних у Верховному Суді матеріалів, досудове розслідування кримінального провадження № 0000035 стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_9 , ОСОБА_29 , обвинувачених за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК, ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , обвинувачених за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК, ОСОБА_13 , ОСОБА_32 , ОСОБА_10 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_7 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_6 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , обвинувачених за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК, ОСОБА_24 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , обвинувачених за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК, ОСОБА_45 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК, ОСОБА_46 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК, ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , обвинувачених за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК, ОСОБА_49 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК, ОСОБА_50 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК, здійснювалось Головним слідчим управлінням Національної поліції України та було закінчено в межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва. Оскільки органами досудового розслідування не було встановлено точного місця вчинення кримінальних правопорушень, прокурор 8 січня 2024 року скерував це провадження до вказаного місцевого суду.

Судовий розгляд кримінального провадження у Печерському районному суді м. Києва не розпочався. Натомість Київський апеляційний суд, захисники ОСОБА_20 та ОСОБА_16 звернулись до Верховного Суду з питань зміни територіальної підсудності. За результатами розгляду подання й клопотань, у їх задоволенні було відмовлено. У своїй ухвалі від 25 січня 2024 року Касаційний кримінальний суд виснував, що через неможливість визначення в межах територіальної юрисдикції якого саме суду м. Кривого Рогу вчинено останній за часом більш тяжкий злочин, підлягають застосуванню правила ч. 9 ст. 615 КПК у їх взаємозв`язку зі ст. 32 цього Кодексу, а отже, це кримінальне провадження має здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Виняткових випадків для направлення справи з Печерського районного суду м. Києва до іншого колегія суддів не встановила. Ухвала Суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Не зважаючи на прийняте рішення, захисник ОСОБА_16 1 лютого 2024 року повторно звернувся до Верховного Суду з клопотанням, в якому знову міститься вимога про передачу кримінального провадження № 0000035 з Печерського районного суду м. Києва до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. При цьому за змістом звернення у ньому наведені доводи, які вже були предметом дослідження Касаційного кримінального суду та визнані неприйнятними.

У ст. 34 КПК не регламентовано процедури неодноразового звернення однією стороною в тому самому провадженні з подібними клопотаннями про зміну територіальної підсудності, адже це суперечить приписам ст. 2, ч. 5 ст. 34 цього Кодексу.

Суд у своїх рішеннях акцентував, що повторні звернення про передачу справи з одного суду до іншого на тих самих підставах і з доводами, які вже були предметом перевірки суду, не сприяє оперативному судовому розгляду кримінального провадження (наприклад, ухвала від 19 грудня 2023 року, справа № 464/4231/23).

Норми кримінального процесуального права встановлюють вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а саме: якщо до початку судового розгляду виявилося, що воно надійшло до суду з порушенням правил підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для його розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження. Також закон передбачає можливість зміни територіальної підсудності у виняткових випадках - з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження або в разі неможливості здійснювати правосуддя відповідним судом (ч. 1 ст. 34 КПК).

Ураховуючи, що Касаційний кримінальний суд раніше вже дав відповіді на всі доводи захисника ОСОБА_16 , чітко окреслив позицію в ухвалі від 25 січня 2024 року, в котрій детально проаналізовано дані в обвинувальному акті, які мають правове значення для вирішення питання про територіальну підсудність, закріплену в ч. 5 ст. 34 КПК заборону спорів між судами про підсудність, колегія суддів не вбачає перелічених у ч. 1 цієї статті підстав для передачі кримінального провадження до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Переконливих аргументів для протилежного висновку, у поданому клопотанні не міститься.

З огляду на викладене клопотання захисника ОСОБА_16 про направлення кримінального провадження № 0000035 з Печерського районного суду м. Києва до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 32, 34 КПК, колегія суддів

постановила:

Клопотання захисника ОСОБА_16 в інтересах обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_24 про направлення кримінального провадження № 0000035 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3