Справа № 645/4285/23
Провадження № 1-кс/645/1115/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 р. місто Харків

Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянув в залі судових засідань в приміщенні суду клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000461 від 23.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в :

Заступник начальника СД ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про тимчасовий доступ з можливістю вилучення копії реєстраційної справи ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою АДРЕСА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) МФО НОМЕР_2 яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 . Зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 надати тимчасовий доступ до зазначених документів з можливістю вилучення оригіналів документів.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначив, в ході досудового розслідування в якості потерпілого був допитаний ОСОБА_4 , який під час допиту зазначив, 2005 року по 2020 рік, він перебував на посаді президента проектно-будівельного концерну « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою АДРЕСА_3 , та з того часу потерпілий ОСОБА_4 почав співпрацювати з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » директором якого на той момент був ОСОБА_5 , дана фірма займалась обслуговуванням, ремонтом та придбанням кранів. Претензій до їх роботі у потерпілого ніколи не було, тому 20.11.2014 року між потерпілим ОСОБА_4 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в особі директора ОСОБА_5 було укладено договір складського зберігання, на підставі якого потерпілий передавав на склад що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » його матеріальні цінності, а саме запасні частини крану КБ 674, а саме: ОПУ (пусковий пристрій від крану КБ 674) у кількості 1 штуки, вартість якої на той момент складала 20 000 гривень; 2 редуктори з двигунами (від крану КБ 674), вартість яких на той момент складала 40 000 гривень; метизи- болти для кріплення (від крану КБ 674) у кількості 112 штук вартість яких на той момент складала 11 200 гривень; редукторні ходи (від крану КБ 674) у кількості 4 штук, вартість яких на той момент складала 12 000 гривень; апаратна (від крану КБ 674) 1 штука, вартість якої складала 100 000 гривень; крюкова (від крану КБ 674) 1 штука, вартість якої складала 5 000 гривень. Після чого, представники ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в особі директора, а саме ОСОБА_5 та ще один працівник ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » які прибули на маніпуляторі, і в подальшому погрузили вказані речі на маніпулятор. Всі зазначені запчастини від крану, якій на час передачі до складського приміщення перебували у стані б/у та належали особисто потерпілому. Дані запчастини перевозив ОСОБА_5 на автомобілі по типу маніпулятора, які він самостійно і перевозив. Передавши на склад ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за вище вказаною адресою матеріальні цінності потерпілий неодноразово приїздив туди та бачив де саме вони зберігались, також на даній території були розташовані різноманітні склади, офісні приміщення. Крім того на підставі укладеного договору між потерпілим та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 був зобов`язаний щомісячно сплачувати 100 гривень за відповідальне зберігання вказаних вище речей. Умови укладеного договору потерпілий виконував своєчасно, гроші передавав особисто директору ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - ОСОБА_5 (про що в матеріалах кримінального провадження міститься розписка про отримання грошових коштів ОСОБА_5 ). Крім того, в 2015-2016 роках приїжджаючи на складське приміщення, потерпілий почав помічати що деякі з його речей були відсутні, та на неодноразові його питання до ОСОБА_5 куди поділися його речі, останній повідомляв що він перевіз їх на інший склад, чому сам він це зробив не казав, також деякими із запчастин ОСОБА_5 самостійно розпорядився та використовував їх за призначенням у своїх корисливих цілях, за допомогою яких він ремонтував інші крани. На неодноразові прохання потерпілого повернути йому його речі або гроші за їх вартість, ОСОБА_5 постійно обіцяв розрахуватися за них, однак нічого так і не повернув

Також, слідчий зазначає, що до матеріалу кримінального провадження долучені копія договору складського приміщення від 20.11.2014 року укладений між потерпілим ОСОБА_4 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою АДРЕСА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) МФО НОМЕР_2 в особі директора ОСОБА_5 ; копія акту о прийомі-передачі запасних частин крану КБ 674 на зберігання від 20.11.2014 укладений між потерпілим ОСОБА_4 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою АДРЕСА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) МФО НОМЕР_2 в особі директора ОСОБА_5 та заочне рішення від 07.08.2018 (справа №645/985/18 провадження №2/645/1132/18) щодо зобов`язання ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повернути на користь потерпілого ОСОБА_4 товарно-матеріальні цінності що прийняті на зберігання за договором складського зберігання від 20.11.2014, однак до теперішнього часу товарно-матеріальні цінності потерпілому ОСОБА_4 повернуті не були.

Враховуючи викладене, слідчий зазначає, що у органу досудового розслідування наявні обґрунтовані підстави вважати, що в діях посадових осіб, а саме в особі директора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » що розташована за адресою АДРЕСА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) МФО НОМЕР_2 ОСОБА_5 , вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Заступник начальника СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд клопотання без його участі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 , у володінні якого перебувають речі і документи до яких слічий просить надати тимчасовий доступ, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив.

За положеннями ч. 4 ст. 163 КПК України, неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

У зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст.107 КПК України.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 КПК України. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України).

Тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах, комп`ютерних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення. (стаття 159 КПК України).

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду (частина друга статті 159 КПК України).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (частина четверта статті 132 КПК України).

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина п`ята статті 132 КПК України).

Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю (частина п`ята статті 163 КПК України).

Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою статті 163 КПК України, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до витягу в ЄРДР 0000461 від 23.02.2019 до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області 22.02.2019 року надійшла заява від ОСОБА_4 , про те що службові особи ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » привласнили та розтратили майно шляхом довіри, яке їм було ввірено.

За даним фактом СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000461 від 23.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Згідно клопотання та доданих до нього документів вбачається, що 20.11.2014 року між потерпілим ОСОБА_4 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою АДРЕСА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) МФО НОМЕР_2 в особі директора ОСОБА_5 було укладено договір складського приміщення, згідно до якого ОСОБА_4 був зобов`язаний щомісячно сплачувати 100 гривень за відповідальне зберігання речей.

Відповідно акту о прийомі-передачі запасних частин крану КБ 674 на зберігання від 20.11.2014, потерпілий ОСОБА_4 передав на зберігання ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою АДРЕСА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) МФО НОМЕР_2 в особі директора ОСОБА_5 - ОПУ (пусковий пристрій від крану КБ 674) у кількості 1 штуки, вартість якої на той момент складала 20 000 гривень; 2 редуктори з двигунами (від крану КБ 674), вартість яких на той момент складала 40 000 гривень; метизи- болти для кріплення (від крану КБ 674) у кількості 112 штук вартість яких на той момент складала 11 200 гривень; редукторні ходи (від крану КБ 674) у кількості 4 штук, вартість яких на той момент складала 12 000 гривень; апаратна (від крану КБ 674) 1 штука, вартість якої складала 100 000 гривень; крюкова (від крану КБ 674) 1 штука, вартість якої складала 5 000 гривень.

Відповідно до заочного рішення від 07.08.2018 (справа №645/985/18 провадження №2/645/1132/18) зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_4 » повернути на користь ОСОБА_4 товарно-матеріальні цінності, прийняті на зберігання за Договором складського зберігання б/н від 20 листопада 2014 року, на загальну суму 188 200,00 гривень, а саме: ОПУ в кількості 1 штуки, вартістю 20 000,00 гривень; редуктор з двигунами в кількості 2 штук, вартістю 40 000,00 гривень; редуктор ходу в кількості 4 штук, вартістю 12 000,00 гривень; метизи в кількості 112 штук, вартістю 11 200,00 гривень; апаратну в кількості 1 штуки, вартістю 100 000,00 гривень; крюкову в кількості 1 штуки, вартістю 5 000,00 гривень.

Слідчим суддею, також вивчався протокол додаткового допиту потерпілого від 21.07.2023, згідно якого ОСОБА_4 зазначив, що 2005 року по 2020 рік, він перебував на посаді президента проектно-будівельного концерну « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою АДРЕСА_3 , та з того часу потерпілий ОСОБА_4 почав співпрацювати з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » директором якого на той момент був ОСОБА_5 , дана фірма займалась обслуговуванням, ремонтом та придбанням кранів. Претензій до їх роботі у потерпілого ніколи не було, тому 20.11.2014 року між потерпілим ОСОБА_4 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в особі директора ОСОБА_5 було укладено договір складського зберігання, на підставі якого потерпілий передавав на склад що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » його матеріальні цінності, а саме запасні частини крану КБ 674, а саме: ОПУ (пусковий пристрій від крану КБ 674) у кількості 1 штуки, вартість якої на той момент складала 20 000 гривень; 2 редуктори з двигунами (від крану КБ 674), вартість яких на той момент складала 40 000 гривень; метизи- болти для кріплення (від крану КБ 674) у кількості 112 штук вартість яких на той момент складала 11 200 гривень; редукторні ходи (від крану КБ 674) у кількості 4 штук, вартість яких на той момент складала 12 000 гривень; апаратна (від крану КБ 674) 1 штука, вартість якої складала 100 000 гривень; крюкова (від крану КБ 674) 1 штука, вартість якої складала 5 000 гривень. Після чого, представники ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в особі директора, а саме ОСОБА_5 та ще один працівник ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » які прибули на маніпуляторі, і в подальшому погрузили вказані речі на маніпулятор. Всі зазначені запчастини від крану, якій на час передачі до складського приміщення перебували у стані б/у та належали особисто потерпілому. Дані запчастини перевозив ОСОБА_5 на автомобілі по типу маніпулятора, які він самостійно і перевозив. Передавши на склад ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за вище вказаною адресою матеріальні цінності потерпілий неодноразово приїздив туди та бачив де саме вони зберігались, також на даній території були розташовані різноманітні склади, офісні приміщення. Крім того на підставі укладеного договору між потерпілим та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 був зобов`язаний щомісячно сплачувати 100 гривень за відповідальне зберігання вказаних вище речей. Умови укладеного договору потерпілий виконував своєчасно, гроші передавав особисто директору ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - ОСОБА_5 (про що в матеріалах кримінального провадження міститься розписка про отримання грошових коштів ОСОБА_5 ). Крім того, в 2015-2016 роках приїжджаючи на складське приміщення, потерпілий почав помічати що деякі з його речей були відсутні, та на неодноразові його питання до ОСОБА_5 куди поділися його речі, останній повідомляв що він перевіз їх на інший склад, чому сам він це зробив не казав, також деякими із запчастин ОСОБА_5 самостійно розпорядився та використовував їх за призначенням у своїх корисливих цілях, за допомогою яких він ремонтував інші крани. На неодноразові прохання потерпілого повернути йому його речі або гроші за їх вартість, ОСОБА_5 постійно обіцяв розрахуватися за них, однак нічого так і не повернув

КПК містить перелік вимог до відомостей, які мають бути зазначені у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів (частина 2 статті 160 КПК), а також покладає на сторону, яка звертається з таким клопотанням, обов`язок обґрунтувати наявність передбачених законом підстав для надання тимчасового доступу (частини 5, 6 статті 163 КПК) та довести існування причин, через які такий доступ не був здійснений під час досудового розслідування (частина 2 статті 333 КПК).

Однак клопотання не містить: - підстав вважати, що вказані документи містять будь-яку інформацію та її значення для встановлення конкретних обставин у кримінальному провадженні; - можливість використання як доказів відомостей, що містяться в даних документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів; - обґрунтування необхідності вилучення копій інформації, що відтак не відповідає вимогам частини 2 статті 160 КПК.

Крім того, матеріали клопотання не містять доказів, що сторона обвинувачення здійснювала збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади необхідних документів та інформації.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Відповідно до принципу диспозитивності, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.

Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Слідчий суддя зазначає, що у клопотанні слідчим не наведено належного обґрунтування необхідності вилучення таких документів та не зазначено про неможливість встановлення обставин справи іншими способами, не наведено доводів, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей і документів. Також відсутні посилання на доводи та докази про те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у роботу та мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Отже, під час розгляду клопотання про надання дозволу на доступ до речей і документів потрібно враховувати, що речі і документи могли б бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як зазначено в Узагальненні ВССУ від 07.02.2014 року Судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, аналіз судової практики свідчить, що застосуванням заходу забезпечення кримінального провадження органи досудового розслідування намагаються досягти мети, яка саме таким заходам не властива. Зокрема, це стосується випадків, коли у клопотанні порушується питання про тимчасовий доступ до речей і документів з метою збирання доказів. Клопотання слідчих в окремих випадках ґрунтуються на необхідності правомірного доступу та вилучення речей, які можуть бути речовими доказами. Проте поза увагою слідчого, прокурора, слідчого судді залишається та обставина, що збирання доказів, в тому числі і речових, відбувається через інститут слідчих дій (зокрема, вилучення в ході огляду, проведення обшуку). У таких випадках неправильне розуміння органами досудового розслідування, слідчими суддями положень кримінального процесуального закону фактично зумовлює підміну слідчих дій заходом забезпечення кримінального провадження. Слідчим суддям необхідно враховувати, що згідно з ч. 4 ст. 132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно враховувати, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Орган досудового розслідування не позбавлений можливості самостійно звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_2 про витребування необхідних документів.

До клопотання надано тільки витяг з ЄРДР, договір зберігання, заочне рішення від 07.08.2018 та протокол додаткового допиту потерпілого. Однак до клопотання не долучено доказів, які б підтверджували, що слідчий звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 або ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » із клопотанням (заявою) про витребування вищевказаних документів і йому було відмовлено у їх отриманні або проводив якісь дії в рамках кримінального провадження.

Таким чином, слідчим не виконано вимоги ч. 2 ст. 93 КПК України, згідно якої сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволені клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 159-164 КПК України, слідчий суддя

П о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000461 від 23.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1