Номер провадження: 11-кп/813/2385/23
Справа № 496/3755/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000906 від 25.05.2021 року за апеляційною скаргою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2023 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Новазаріцьке Фрунзівського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.187, ч.2 ст.263 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000906 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.187, ч.2 ст.263 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, у зв`язку з його невідповідністю ст. 291 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд послався на те, що в порушення вимог п.3 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт не містить відомостей про особу потерпілого у кримінальному провадженні, яким за змістом обвинувального акту може бути ОСОБА_8 . Також суд послався на те, що реєстр матеріалів досудового розслідування містить відомості про те, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 допитувався в якості потерпілого, однак ці відомості не є достатніми та не усувають недоліки обвинувального акта, оскільки реєстр матеріалів досудового розслідування є лише додатком до обвинувального акту.

Не погодившись з ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Прокурор стверджує, що обвинувальний акт у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_7 складений у відповідності до вимог ст.291 КПК України. Також, прокурор звертає увагу, що до скасування апеляційним судом попереднього вироку місцевого суду стосовно ОСОБА_7 , обвинувальний акт щодо останнього не повертався прокурору, а під час першого розгляду обвинувального акта потерпілий ОСОБА_8 приймав участь у судових засіданнях. Вказані обставини, на думку прокурора, свідчать про формальний підхід суду стосовно оцінки відповідності обвинувального акту вимогам закону з урахуванням того, що вказаний обвинувальний акт вже був предметом розгляду місцевого суду з ухваленням вироку.

Відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника та потерпілого ОСОБА_8 , оскільки їх участь під час розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу суду про повернення обвинувального акту є необов`язковою, вказані особи були повідомлені про дату та час судового розгляду, в судове засідання не з`явились, із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

Апеляційний суд вважає, що подальше відкладення розгляду справи не відповідатиме положенням ст.28 КПК щодо розумних строків розгляду кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого судового рішення, судом створені всі умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції.

В своїх рішеннях ЄСПЛ також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 2 КПК регламентовано, що одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК.

Вимоги до змісту обвинувального акту та додатків до нього викладені в ст.291 КПК.

Відповідно до п.п.3, 5 ч.2 ст.291 КПК, обвинувальний акт має містити: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК .

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вище зазначених вимог.

Мотиви, з яких місцевий суд повернув обвинувальний акт прокурору, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки формальні підстави на які послався суд, в обґрунтування прийнятого рішення, вочевидь не є такими, що призводять до порушень права на захист обвинуваченого або його фундаментальних прав. При цьому, фактичні обставини вчинення злочину та формулювання обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_7 , є цілком є зрозумілими.

Висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам процесуального закону, з посиланням на відсутність в ньому відомостей щодо потерпілого, колегія суддів визнає безпідставним та таким, що свідчить про допущений зайвий формалізм суду при прийнятті рішення, з огляду на таке.

Так, вперше обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 надійшов до Біляївського районного суду Одеської області 28.08.2021 року.

Підготовче судове засідання проведено 16.09.2021 року, в якому приймав участь потерпілий ОСОБА_8 , який в того ж дня подав заяву до суду про подальший судовий розгляд за його відсутністю та висловив свою позицію щодо покарання, яке має призначити суд (т.1, а.с. 49, 56-58).

08.10.2021 року Біляївським районним судом Одеської області стосовно ОСОБА_7 ухвалено обвинувальний вирок.

Вказаний вирок був оскаржений прокурором та скасований ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.05.2023 року, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції під час судового розгляду вимог КПК, та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження.

Таким чином, слід констатувати, що незважаючи на те, що в обвинувальному акті відсутні відомості щодо потерпілого, потерпілий ОСОБА_8 , фактично приймав участь в суді першої інстанції, про що містяться відомості в матеріалах кримінального провадження.

Також, слід зазначити, що під час апеляційного розгляду, потерпілий ОСОБА_8 також з`являвся до апеляційного суду.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що в даному випадку, зокрема за наявності в матеріалах кримінального провадження відомостей щодо потерпілого та його безпосередньої участі в судовому розгляді в суді першої інстанції, повернення обвинувального акта прокурору, після скасування попереднього вироку та повернення справи на новий розгляд, лише з формальних підстав не зазначення особи потерпілого в обвинувальному акті, не слугуватиме виконанню положенням ст. 28, 318 КПК та практики ЄСПЛ.

Апеляційний суд не може не погодитись з доводами місцевого суду стосовно того, що у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК, обвинувальний акт має містити анкетні відомості про потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Водночас поза увагою місцевого суду залишились положення ч.ч. 1 та 2 ст. 55 КПК, якими передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

В даному кримінальному проваджені ОСОБА_8 набув статусу потерпілогона стадії досудового розслідування, реалізував свої права на стадії судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій.

За наведених підстав, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо існування підстав для повернення обвинувального акта прокурору в даному кримінальному провадженні у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291 КПК, із посиланням на відсутність в обвинувальному акті відомостей про потерпілого, з урахуванням того, що вказане кримінальне провадження вже було предметом розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій, в яких приймав участь потерпілий, слід віднести до застосуваннямісцевим судом надмірно формалістичного підходу, оскільки відомості щодо потерпілого вочевидь були зрозумілими для суду, з огляду на те, що вони містяться в матеріалах кримінального провадження, що фактично позбавляє потерпілого засобу судового захисту, наданого національним законодавством. Крім того, слід звернути увагу, що таке рішення суду також не забезпечує реалізації права обвинуваченого на розумний розгляд обвинувачення висунутого стосовно нього.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України та рішення про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, апеляційний суд визнає незаконним.

З урахуванням наведеного, оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню, а обвинувальний акт підлягає поверненню на новий розгляд до суду першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000906 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.187, ч.2 ст.263 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, у зв`язку з його невідповідністю ст. 291 КПК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000906 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.187, ч.2 ст.263 КК України, в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4