Провадження № 1-кс/686/1549/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, матеріали за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого першого СВ (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР розташованого в м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 29.01.2024 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000006 від 04.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 367КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2024 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на постанову слідчого першого СВ (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР розташованого в м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 29.01.2024 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000006 від 04.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 367КК України, посилаючись на те, що вона є незаконною та суперечить загальним вимогам кримінально процесуального законодавства; просить зобов`язати слідчого визнати його потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Скаржник, який клопотав про розгляд скарги без його участі та представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явились.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вказане, враховуючи принцип диспозитивності, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали скарги та надані копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчими першого СВ (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР розташованого в м. Хмельницькому здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000006 від 04.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 367КК України.

24.01.2024 року ОСОБА_3 звернувся до керівника ТУ ДБР розташованого у м. Хмельницькому з клопотанням в якому просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні №0000006, надати йому для ознайомлення матеріали кримінального провадження. Дане клопотання було отримане адресатом 25.01.2024 року та зареєстровано за № 1859-24/х.

Постановою слідчого першого СВ (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР розташованого в м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 29.01.2024 року ОСОБА_3 в задоволенні клопотання відмовлено, мотивуючи це тим, що із заяви про вчинення кримінального правопорушення та показань ОСОБА_3 під час досудового розслідування, не виявляється можливим встановити виду та характеру шкоди, заподіяної йому в результаті вчинення кримінального правопорушення .

Відповідно до ст. 9 ч. 2 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають , так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За положеннями ч. ч. 1, 2ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі ч. 3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно положень ст. 55 КПК України, для визнання фізичної особи потерпілою у кримінальному провадженні необхідно дві умови: 1) отримання особою в результаті кримінального правопорушення моральної, фізичної або майнової шкоди; 2) після початку кримінального провадження, подання особою заяви про залучення її до провадження як потерпілої.

При цьому законодавець передбачає тільки одну підставу відмови у визнанні потерпілою, це наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано ні моральної, ні фізичної, ні матеріальної шкоди.

Однак слідчий при винесенні оспорюваної постанови від 29.01.2024 року в частині відмови у визнанні скаржника потерпілим зазначеного обов`язку не дотримався, оскільки викладені ним в постанові мотиви відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілими обмежуються констатацією того, що під час досудового розслідування, не виявляється можливим встановити виду та характеру шкоди, заподіяної йому в результаті вчинення кримінального правопорушення і ОСОБА_3 у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення і під час допиту про завдану йому шкоду не повідомляв. Проте поза увагою слідчого залишилось, посилання ОСОБА_3 в клопотанні від 24.01.2024 року на рішення Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/7950/23 від 08 травня 2023 року яким було задоволено позов ОСОБА_3 та стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 60000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю органу досудового розслідування та не надано йому оцінку.

Крім того в постанові про відмову в задоволенні клопотання від 29.01.2024 року слідчий проігнорував другий пункт клопотання в якому ОСОБА_3 просив надати йому для ознайомлення кримінального провадження №0000006 та не розглянув його по суті.

Чинним КПК України не передбачене право зобов`язувати слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні, в зв`язку з чим скарга у цій частині задоволенню не підлягає.

Відносно вимоги скаржника про поновлення строку на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_3 отримав оскаржувану постанову 09.02.2024 року та оскаржив її до слідчого судді 12.02.2024 року. За таких обставин, вважаю що строк на звернення з даною скаргою не пропущено.

Керуючись ст.ст.303-307 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого першого СВ (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР розташованого в м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 29.01.2024 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000006 від 04.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 367КК України.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя