Провадження № 1-кп/127/977/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605 від 09.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 191 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 191 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає та просив суд викликати у судове засідання потерпілих, обвинуваченого та захисника.

Представник потерпілого ОСОБА_7 , потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не заперечували щодо призначення обвинувальних актів до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_8 вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, а тому просив суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду, а також просив суд викликати у судове засідання свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 314 КПК України суд за результатами підготовчого судового засідання має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п. 13 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України та містити серед іншого виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, зазначені вимоги ст. 291 КПК України прокурором не дотримані, оскільки формулювання обвинувачення не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України на час надходження обвинувального акту до суду.

Так, відповідно до обвинувального акту дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 191 КК України, розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем; за ч. 4 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у особливо великих розмірах; за ч. 3 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

Разом з тим, на час надходження до суду вказаного обвинувального акту, ч. 3 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України викладені в наступній редакції: ч. 3 ст. 190 КК України шахрайство, вчинене у великих розмірах або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, - карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років; ч. 4 ст. 190 КК України шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою, - карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, диспозиція та санкція ч. 3 та ч. 4 ст. 190 КК України, станом на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_3 злочинів та на момент направлення обвинувального акту до суду, суттєво відрізняється, що впливає на подальший розгляд вказаного кримінального провадження.

Суд звертає увагу, що у кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Автсрії», №42780/98, п. 34).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Тобто у ході підготовчого судового розгляду судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 позбавлений можливості на ефективний захист, оскільки формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій останнього не відповідає вимогам КК України та є різними між собою.

Вказані обставини, позбавляють суд можливості виконати вимоги ч. 4 ст. 315 КПК України де під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Так як в обвинувальному акті не міститься посилання на редакцію статті, в якій обвинувачується ОСОБА_3 . Суд звертає увагу, що санкція ч. 4 ст. 190 КК України, в редакції на момент вчинення інкримінованого злочину, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, а санкція ч. 4 ст. 190 КК України, в редакції на момент направлення обвинувального акту до суду, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 191 КК України підлягає повернення прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України, оскільки вказане вище порушує право обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд.

Крім того, суд звертає увагу, що прокурором зі стадії підготовчого судового засідання вказані порушення усунуті бути не можуть, а зміна обвинувачення можлива лише на стадії судового розгляду.

Разом із тим, зміна обвинувачення прокурором не є підставою для проведення повторного підготовчого судового засідання, де суд може виконати вимоги ч. 4 ст. 315 КПК України.

Крім того, у ході підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотаннями про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів із визначеною раніше сумою застави, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені ряду злочинів, в тому числі і тяжкого злочину, а тому він може і надалі продовжувати вчинювати злочини та може переховуватись від суду.

Представник потерпілого ОСОБА_7 , потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_8 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, зазначив, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження закінчене, а тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України відпали, обвинувачений ОСОБА_3 офіційно працевлаштований, до затримання активно займався волонтерською діяльністю, має стійкі соціальні зв`язки, дружину, неповнолітню дитину, яка має ряд захворювань. Крім того, ОСОБА_3 має поганий стан здоров`я та його лікування в умовах Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» є не можливим.

Також, захисник зазначив, що ОСОБА_3 має намір працювати і відшкодовувати завдану потерпілим шкоду, а тому захисник просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт або зменшити визначену слідчим суддею суму застави.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Суд вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора, клопотання захисника та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Разом з тим, чинні норми КПК України передбачаються право суду вирішувати питання в підготовчому судовому засіданні, щодо продовження заходів забезпечення кримінального провадження в тому числі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Реалізація такого права судом можлива за наявності клопотання прокурора або інших учасників судового провадження, що відповідає принципу незалежності та безсторонності суду.

Судом встановлено, що у межах даного кримінального провадження ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2023 до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначеною сумою застави у розмірі 1 603 366 грн.

При вирішенні заявленого клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд, крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З урахуванням вказаного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки останній обвинувачується у вчинені ряду корисливих злочинів.

Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені ряду корисливих злочинів, а тому може і надалі продовжувати вчинювати злочини, може переховуватись від суду, може чинити тиск на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, може переховуватись від суду, а також обвинувачений ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання прокурора, клопотання захисника та вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначеною сумою застави необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ухвали суду не перестали існувати та не зменшились, а тому підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_3 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника про зменшення суми застави, визначеної ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2023 з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 ст. 182 КПК України передбачені розміри застав.

Разом з тим, згідно абзацу 5 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у визначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється. обвинувачується у вчинені тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, судом враховано дані про особу обвинуваченого, те, що останній обвинувачується у вчинені ряду корисливих злочинів, розмір завданої шкоди, а також ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому приходить до переконання про залишення обвинуваченому ОСОБА_3 суми застави, яка визначена ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2023, оскільки розмір вказаної суми є таким, що достатньою мірою може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначеною сумою застави, відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2023, а у клопотанні захисника слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 314, 315, 316, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 191 КК України - повернути прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України.

У клопотанні захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 із тримання під вартою на домашній арешт або зменшення суми застави відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 із визначеною сумою застави - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 07.01.2024 включно із визначеною сумою застави у розмірі 1 603 366 грн. (один мільйон шістсот три тисячі триста шістдесят шість гривень), відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2023.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала у частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала у частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду у частині продовження строку тримання під вартою не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання та вручення обвинуваченому ОСОБА_3 .

Суддя: