Код суду 233 Справа № 233/1408/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000866 від 28 жовтня 2022 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , солдата, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.06.2022 № 4 солдата ОСОБА_8 призначено на посаду номеру обслуги 1 кулеметного відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення.

Будучи військовослужбовцем Збройних сил України, солдат ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила дорожнього руху), та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , транспортний засіб «М 21412», реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить ОСОБА_10 .

Відповідно до п. 10.1. Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та відповідно до п.12.1. Правил дорожнього руху, під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Проте, ОСОБА_8 , достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства, яке регламентує правила дорожнього руху, та маючи можливість належно їх виконувати, діючи із кримінально-протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, допустив їх порушення та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, близько 15.00 год. 27 жовтня 2022 року, ОСОБА_8 , керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем «М 21412», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 гр-ці ОСОБА_10 та перебуває в його користуванні, спільно з ОСОБА_11 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні даного автомобіля, та ОСОБА_12 , який знаходився на задньому сидінні зазначеного автомобіля, рухались по проїжджій частині автодороги сполученням регіональний ландшафтний парк «Клебан-Бик» - автодорога «Н-20» у напрямку вказаної автодороги, та, поблизу елеватору «Константа-Агро», розташованого по вул. Докучаева у сел. Бересток Іллінівської ОТГ Краматорського району Донецької області, в порушення вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1- 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, проявляючи кримінально-протиправну недбалість, діючи необережно, недостатньо оцінивши дорожню обстановку, маючи об`єктивну можливість в умовах необмеженої видимості спостерігати за дорожньою обстановкою, а також своєчасно реагувати на її зміни, не обрав безпечну швидкість руху керованого автомобіля, втратив контроль в управлінні автомобілем, допустив виїзд за межі проїжджої частини дороги вліво, де здійснив наїзд на перешкоду - бетонний блок, який знаходився на лівому узбіччі автодороги по ходу руху автомобіля, внаслідок чого пасажир автомобіля «М 21412», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_12 отримав наступні тілесні ушкодження: багатоуламковий перелом кісток основи та склепіння черепу зі зміщенням уламків, епідуральний крововилив у лівій скроневій та тім`яній ділянках (об`ємом близько 10 мл), крововилив під тверду мозкову оболонку у лівій передній та середній черепних ямках, з переходом на конвекситальну поверхню (об`ємом близько 30 мл), крововилив під м`яку мозкову оболонку по всім поверхням обох півкуль, більш виражене на поверхні лівої скроневої та обох тім`яних часток, ділянки забоїв головного мозку у товщі лівої скроневої, лобної та обох тім`яних часток, шаристий внутрішньомозковий крововилив у товщі таламусу лівої гемісфери, крововилив у шлуночки головного мозку; прямий перелом грудини між ділянками прикріплення 2 та 3 пари ребер, непрямі переломи 2-5 ребер по паравертибральній лінії та 7-го по середній пахвовій лінії ліворуч та у м`які тканини передньої поверхні грудної клітини, крововилив у середостіння та пара аортальну клітковину, інфільтруючи крововиливи під плеврою легень; синці і садна голови та шиї ліворуч, рвана рана навколо лівої вушної раковини, синці грудної клітини, ділянки лівого плечового суглобу, садно правого стегна та ділянки лівого колінного суглобу, які виникли від дії тупих предметів, та являють собою єдиний комплекс травми, який утворився внаслідок ДТП, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та, стосовно до живих осіб, у своїй сукупності, віднесені до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння та привели до настання смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 23.30 год. у КНП «Міська лікарня № 3 м. Краматорська», від відкритої черепно-мозкової травми з багато уламковим переломом кісток основи та склепіння черепу, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку з ділянками його забиття, перебіг якої ускладнився розвитком набряку речовини мозку.

В умовах вказаної події, ОСОБА_8 , керуючи вищезазначеним транспортним засобом, мав технічну можливість запобігти настанню дорожньо-транспортної події за умови виконання ним вимог п. 10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху.

З огляду на вказане, порушення ОСОБА_8 вимог п. 12.1 та п. 10.1 Правил дорожнього руху, знаходились у прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної вище дорожньо-транспортної події та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_12 .

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за цим вироком визнав та пояснив, що він є військовослужбовцем. 27 жовтня 2022 року у денний час ОСОБА_13 попросив звозити його за речами, також з ним був ОСОБА_14 , якого він раніше не знав і якого запросив поїхати з ними ОСОБА_15 . Їхали вони по дорозі, яка раніше йому була відома. Так як попереду були бетонні блоки і був закритий шлагбаум, хоча раніше був постійно відкритий, то він вирішив об`їхати бетонний блок, але зачепив цей блок дверима автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_14 , який перебував на задньому сидінні, вдарився. Потім вони попросили хлопців, які рухалися позаду них, відвезти ОСОБА_16 до лікарні. Під час керування автомобілем він був тверезий. Він дуже шкодує за те, що трапилося. Потерпілій повністю відшкодував моральну шкоду у розмірі, зазначеному у цивільному позові. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, підтвердив повністю. Не заперечував, що тілесні ушкодження у потерпілого виникли внаслідок ДТП, яка, у свою чергу, сталася через порушення ним Правил дорожнього руху. Просив не позбавляти його волі.

Суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_8 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів.

Потерпіла ОСОБА_5 повідомила у судовому засіданні, що загиблий ОСОБА_12 був її сином і проходив військову службу. У день події зранку син написав що у нього все добре і він сьогодні зайнятий. Вона більше його не турбувала і він не вийшов на зв`язок, але вона знала, що міг сісти мобільний телефон і не хвилювалася. Близько 9 години ранку наступного дня їй зателефонував офіцер і повідомив, що її син загинув у ДТП. Їй подякували за сина, так як той гарно служив, і сказали, що то був нещасний випадок. Потім вона знайомилася з матеріалами досудового розслідування і дізналася, що ДТП сталася через порушення ПДР водієм ОСОБА_17 . Повідомила, що ОСОБА_17 повністю відшкодував їй моральну шкоду у розмірі, заявленому у цивільному позові. Вона розуміє, що сина вже не повернути, і не бажає калічити життя обвинуваченому, тому просить призначити обвинуваченому ОСОБА_17 покарання без позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_11 повідомив у судовому засіданні, що з ОСОБА_17 познайомився тиждень тому до події. 27 жовтня 2022 року в обідній час вони рухалися на автомобілі «Москвич», за кермом був ОСОБА_17 , він перебував на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_14 був на задньому сидінні. Дорога була мокра після дощу, тому їхали вони не більше 50 км/год. Коли об`їжджали яму, то ОСОБА_16 положило на задньому сидінні і в цей час стався удар боковою частиною автомобіля об бетонний блок, а саме задніми дверима, де була голова ОСОБА_18 . Після ДТП ОСОБА_14 втратив свідомість. Вони зупинили побратимів, і ті відвезли ОСОБА_16 до лікарні. Потім він дізнався, що ОСОБА_14 не дожив до ранку. Перед виїздом всі почувалися добре.

Наведені вище пояснення потерпілої є послідовними, узгоджуються з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 27 жовтня 2022 року, складеного в період з 20.00 год. до 20.25 год. ст.слідчим СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, яким зафіксовані дорожні умови в місці ДТП, розташування автомобіля «М 21412», реєстраційний номер НОМЕР_3 , після ДТП;

- протоколом огляду від 27 жовтня 2022 року, складеного в період з 20.30 год. до 21.05 год. ст.слідчим СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, яким зафіксовані результати огляду автомобіля марки «М 21412», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а саме пошкодження аварійного характеру автомобіля, а також робочий стан рульового керування та гальмівної системи;

- висновком судово-медичного експерта № 6321 від 18 листопада 2022 року, відповідно до якого: при експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено: багатоуламковий перелом кісток основи та склепіння черепу, зі зміщенням уламків, епідуральний крововилив у лівій скроневій та тім`яній ділянках (об`ємом близько 10 мл), крововилив під тверду мозкову оболонку у лівій передній та середній черепних ямках, з переходом на конвекситальну поверхню (об`ємом близько ЗО мл), крововилив під м`яку мозкову оболонку по всім поверхням обох півкуль, більш виражене на поверхні лівої скроневої та обох тім`яних часток, ділянки забоїв головного мозку у товщі лівої скроневої, лобної та обох тім`яних часток, шаристий внутрішньомозковий крововилив у товщі таламусу лівої гемісфери, крововилив у шлуночки головного мозку; прямий перелом грудини між ділянками прикріплення 2 та 3 пари ребер, непрямі переломи 2-5 ребер по паравертибральній лінії та 7-го по середній пахвовій лінії ліворуч, крововиливи у оточуючі м`які тканини в ділянках переломів, уздовж міжреберних м`язів ліворуч та у м`які тканини передньої поверхні грудної клітини, крововилив у середостіння та парааортальну клітковину, інфільтруючі крововиливи під плеврою легень; синці і садна голови та шиї ліворуч, рвана рана навколо лівої вушної раковини, синці грудної клітини, ділянки лівого плечового суглобу, садно правого стегна та ділянки лівого колінного суглобу. Виявлені ушкодження виникли 27.10.2022 року, незадовго до надходження потерпілого в лікувальний заклад, від дії тупих предметів, та являють собою єдиний комплекс травми, який утворився в дуже швидкій послідовності одне за одним, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та, стосовно до живих осіб, у своїй сукупності, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як небезпечні для життя у момент заподіяння та приведші до настання смерті. Характер, локалізація та механізм виникнення виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони могли утворитися в умовах автомобільної травми, не виключно - за обставин, зазначених в установчій частини даної постанови. При судово-медичній експертизі трупа тілесних ушкоджень, які характерні для падіння з висоти власного зросту на тверду поверхню, не виявлено. Смерть настала від відкритої черепно-мозкової травми з багатоуламковим переломом кісток основи та склепіння черепу, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку з ділянками його забиття, перебіг якої ускладнився розвитком набряку речовини мозку, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа та даними судово-гістологічного дослідження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09 листопада 2022 року за участю свідка ОСОБА_11 , який на місці розказав та відтворив обставини ДТП, а саме: 27 жовтня 2022 року, приблизно о 15.00 год., він знаходився в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні автомобіля марки «М 21412». На задньому пасажирському сидінні знаходився військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_14 . Сидів він за з правого боку. Автомобілем керував військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_19 , інших анкетних даних не знає. ОСОБА_19 був тверезий. Їхали вони з місця дислокації до будівлі ПТУ № 39 у м. Костянтинівка. Під час руху ОСОБА_19 від керування автомобілем не відволікався, по мобільному телефону не розмовляв. Був світлий час доби, видимість погодними умовами обмежена не була, оглядовість будь яким предметами, транспортними засобами та інш. також не була обмежена. Ніякі транспортні засоби, пішоходи або тварини перешкоди для руху не створювали. Дорожнє покриття було вологе, на асфальтобетонному покритті дороги були вибоїни. Швидкість руху складала, приблизно 40-50 км/год. Коли від`їхали від місця дислокації на відстань приблизно 500 м, ОСОБА_19 почав об`їжджати вибоїну, під час чого виїхав за межі проїжджої частини дороги вліво, автомобіль занесло та трапився наїзд на бетонний блок, розташований на лівому узбіччі дороги по ходу руху автомобіля. Удар прийшовся в районі лівої задньої двірцяти автомобіля. При наїзді на вказаний блок він ударився головою об переднє вітрове скло автомобіля, але травм не отримав. Повернувшись назад, він побачив, що ОСОБА_14 втратив свідомість. На обличчі у нього була кров. Вийшовши з автомобіля, він та ОСОБА_19 зупинили проїжджаючий повз них автомобіль з військовими і попросили відвезти ОСОБА_16 до лікарні. Після чого, за допомогою інших, зупинившихся біля них військовослужбовців, вони доставили автомобіль «М 21412» за місцем їх дислокації;

- висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/105-22/4122-ІТ від 30 листопада 2022 року, відповідно до якого: рульове управління автомобіля «М 21412», реєстраційний номер НОМЕР_3 , у момент виникнення події ДТП, знаходилося в працездатному стані і виконувало покладені на нього функції. ОСОБА_20 система автомобіля «М 21412», реєстраційний номер НОМЕР_3 , у момент виникнення події ДТП, знаходилася в працездатному стані і виконувала покладені на неї функції. Ходова частина автомобіля «М 21412», реєстраційний номер НОМЕР_3 , у момент виникнення події ДТП, знаходилася в працездатному стані і виконувала покладені на неї функції. З технічної точки зору, до моменту виникнення даної дорожньо-транспортної події, технічні системи автомобіля «М 21412», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та їх елементи, які могли вплинути на керованість та курсову стійкість автомобіля «М 21412», знаходилися в працездатному стані і виконували покладені на них функції;

- висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/105-22/4182-ІТ від 02 грудня 2022 року, відповідно до якого: в даній дорожній ситуації, водій автомобіля «М 21412», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, тобто, він повинен був бути уважним, не відволікатися від керування, адекватно реагувати на зміну дорожньої обстановки, та обрати таку безпечну швидкість, але не більше ніж 50 км/год, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля і безпечно керувати ним, не допускаючи виникненню заносу з виїздом за межі проїжджої частини дороги та наїзду на бетонний блок. З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля «М 21412», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , виконуючи вимоги п.10.1 та п.12.1 Правил дорожнього руху, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній події. З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля «М 21412», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , не відповідали вимогам п.10.1 та п.12.1 Правил дорожнього руху. З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля «М 21412», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , які не відповідали вимогам п.10.1 та п.12.1 Правил дорожнього руху, знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події;

- протоколом огляду транспортного засобі від 15 листопада 2022 року, яким зафіксовано наступне: механічні пошкодження, локалізовані в лівій боковій центральній та лівій боковій задній частині кузова і характеризуються напрямком додатку деформуючого зусилля спереду - назад та зліва - направо відносно кузова автомобіля. Площина механічних пошкоджень, складає близько 50% від загальної площини лівої бокової частини кузова автомобіля «М 21412». Пошкодження носять поверхневий характер: площина значно перевищує глибину впровадження, проте, кузов має перекіс у трьох площинах, що виражено деформацією даху, підлоги, порушенням технологічних зазорів відсіку двигуна, всіх дверей салону кузова та двірцяти багажного відділення. Видимі ознаки контактування: напрямок деформації елементів остову лівої задньої двірцяти з напрямком додатку негативної сили із-зовні в середину салону кузова, що супроводжується руйнуванням кпіплення дверної накладки (на момент огляду - металева дверна накладка відсутня); деформація лівої середньої стійки кузова, з елементами значного вигину та порушенням кріплень петель задньої двірцяти; напрямок деформації передньої частини заднього лівого крила, в районі передньої частини колісної арки у вигляді комплексу вм`ятин, що накладаються одна на одну; напрямок поверхневих вм`ятин задньої частини лівого заднього крила та наявність розриву синтетичного тіла лівої кутової частини заднього бамперу. Площина максимальних пластичних деформацій характеризується наявністю трас тертя, подряпин, фрагментами відшарування ЛКФ - покриття бежевого кольору до металу та шпаклювальної речовини. Також, в площині пошкоджень мають місце осередки нашарувань речовини білого кольору, схожої на бетонно-крейдову суміш. Зруйновано: переднє вітрове скло у вигляді ліній радіально - кільцевої форми з яскраво вираженим місцем додатку негативної сили із середини салону кузова - назовні; руйнування рухомого скла передньої і задньої двірцяти та руйнування нерухомого скла лівої задньої частини кузова.

Суд вважає вищеописані досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доведена.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 , як водій, у зазначених у цьому вироку місті та часі, а також за наявності в керованому ним автомобілі пасажирів, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, дотримуватися вимог п. 10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, і не мав права ігнорувати вимоги останніх.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого, що передувала події та під час події, а також поведінку обвинуваченого після події, місце вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що обвинувачений, дотримуючись вимог п.10.1 та п.12.1 ПДР України, мав технічну можливість запобігти наїзду на перешкоду у виді бетонного блоку, і його дії знаходились у прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події, яка призвела до суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_12 .

Обставин, які б вказували на отримання потерпілим ОСОБА_12 тілесних ушкоджень у інший, ніж це встановлено висновками експертиз та цим вироком спосіб, під час судового розгляду не встановлено.

Також в ході судового розгляду об`єктивно не встановлено наявності прямого причинного зв`язку між діями потерпілого з настанням даної дорожньо-транспортної події та її суспільно небезпечних наслідків.

Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Таким чином, враховуючи викладене, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, так як він своїми необережними діями порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання. У випадку доведення вини, обвинуваченому має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_8 раніше не судимий; до адміністративної відповідальності не притягався; під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; на обліку в протитуберкульозному диспансері не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно; у скоєному щиро розкаявся; добровільно відшкодував завданий збиток; має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд вважає щире каяття у скоєному, добровільне відшкодування завданого збитку, наявність на утриманні малолітньої дитини.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, наслідків вчиненого і його відношення до останніх, висновку органу пробації, можливо без ізоляції від суспільства, тому в силу ст.ст. 75, 76 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням і покладенням спеціальних обмежень, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд не знаходить мотивів, за яким мав би застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений ОСОБА_8 є військовослужбовцем та приймає активну участь у захисті суверенітету та незалежності України від збройної агресії російської федерації, і наявність права керування транспортними засобами вкрай необхідна під час несення служби, що дає суду підстави для висновку про незастосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов, в якому вона просила стягнути на свою користь з обвинуваченого ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Згідно із ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Тобто, розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з встановлених судом обставин справи, потерпілій ОСОБА_5 діями обвинуваченого ОСОБА_8 була завдана моральна шкода, так як у зв`язку із загибеллю її сина ОСОБА_12 змінився уклад її життя та життя її сім`ї, було завдано непоправної шкоди, а також душевних та фізичних страждань. Також позивачка змушена докладати багато зусиль для відновлення нормальних життєвих умов.

З огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при відшкодуванні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачкою у розмірі 100000,00 грн., є достатньою та розумною грошовою компенсацією, а також належною сатисфакцією за завдану обвинуваченими потерпілому моральну шкоду.

Однак, як вказали потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні, сума100000,00 грн. була у повному обсязі добровільно відшкодована обвинуваченим потерпілій, то суд вважає, що цивільний позов задоволенню не підлягає у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати (витрати на проведення судових експертиз) слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_8 покласти на командира військової частини за місцем проходження служби (на час проходження служби) та на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого (у випадку звільнення зі служби).

Захід забезпечення кримінального провадження засудженому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирати.

У задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Речові докази по справі:

- автомобіль марки «М 21412», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1989 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , належний ОСОБА_10 та яким користувався ОСОБА_8 , що зберігається у ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, - передати ОСОБА_8 ;

- цифровий носій (DVD-R диск) із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 , який знаходиться у матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з засудженого ОСОБА_8 на користь держави у відшкодування втрат на залучення експертів (проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/105-22/4122-ІТ від 30 листопада 2022 року, - 1132,68 грн.; проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/105-22/4182-ІТ від 02 грудня 2022 року, - 1132,68 грн.) 2265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) грн. 36 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя