УХВАЛА

12 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 464/7111/14-к

провадження № 51-3242ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року, ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року та вирок Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року,

встановив:

З наявних у суду матеріалів вбачається, що засуджений ОСОБА_4 звертався до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2024 року у відкритті касаційного провадження за указаною вище касаційною скаргою відмовлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

07 лютого 2024 року на адресу Верховного Суду від засудженого надійшла нова касаційна скарга, яка в частині оскарження ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року подана з аналогічних підстав і мотивів.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Відповідно до змісту положень статей 424, 425 КПК процесуальним законом не передбачено можливості багаторазового оскарження особою в касаційному порядку судових рішень, які вже були предметом перегляду судом касаційної інстанції за касаційною скаргою цієї особи. Конституційний Суд України рішенням від 11 березня 2010 року № 8?рп/2010 встановив, що визначення у положенні пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства «забезпечення ... касаційного оскарження рішення суду» у системному зв`язку з положеннями частини 1 статті 8, статті 125 Основного Закону України означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.

Подана засудженим касаційна скарга в частині оскарження ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року, яка надійшла до суду 07 лютого 2024 року, є повторною та аналогічною за змістом раніше поданій касаційній скарзі, за результатом розгляду якої Верховним Судом постановлено ухвалу від 22 січня 2024 року про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень Суд не знайшов підстав для її задоволення.

Таким чином, засуджений ОСОБА_4 скористався своїм правом на касаційне оскарження ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що зазначені судові рішення не можуть бути предметом касаційного перегляду вдруге за касаційною скаргою останнього.

Що стосується вимоги про перевірку в касаційному порядку вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року, то колегія суддів виходить з наступного.

Вищевказаний вирок суду був предметом апеляційного перегляду, за результатом якого постановлено ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року.

За приписами ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Касаційна скарга повертається, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

До касаційної скарги засудженого не додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року, відсутнє таке і у змісті касаційної скарги.

З огляду на викладене вище, касаційна скарга на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року підлягає поверненню на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК.

Колегія суддів додатково звертає увагу засудженого, що за змістом ч. 1 ст. 424 КПК у касаційному порядку може бути оскаржено вирок суду першої інстанції після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції, постановлене щодо зазначеного судового рішення суду першої інстанції.

Предметом касаційного перегляду може бути судове рішення місцевого суду лише у сукупності із рішенням суду апеляційної інстанції, постановленим щодо зазначеного судового рішення суду першої інстанції.

Керуючись ч. 2 ст. 428, ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 20 квітня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року.

Касаційну скаргу на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року повернути засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3