Справа № 574/850/23
Провадження № 1-кп/574/151/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області кримінальне провадження №0000765 від 02.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , циганки, громадянки України, уродженки с. Тимирязівка Сумського району, Сумської області, проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , розлученої, не працюючої, освіти не маючої, згідно ст. 89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

02.08.2023 року, ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Буринь Сумської області та рухаючись пішки по тротуару в напрямку від центру міста по вулиці Незалежності, близько 10:30 год. помітила незнайому їй жінку похилого віку - ОСОБА_6 , мешканку АДРЕСА_2 , яка одна йшла їй назустріч по тротуару. Порівнявшись в районі будинку АДРЕСА_3 із ОСОБА_7 , реалізовуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, завідомо знаючи, що грабіж являється протиправним діянням, що тягне за собою кримінальну відповідальність, діючи в умовах введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року та продовженого Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023 та №254/2023 від 01.05.2023 воєнного стану в Україні, переслідуючи корисливий мотив та мету наживи, усвідомлюючи відкритість та протиправність своїх дій, під нікчемним приводом зняття «порчі» із майна потерпілої, ОСОБА_3 завела із ОСОБА_6 розмову на тему зняття «порчі» та відвівши в сторону, застосовуючи фізичну силу у виді утримання рукою голови потерпілої, без нанесення ударів чи спричинення тілесних ушкоджень, тобто застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, силоміць зняла з вуха ОСОБА_6 сережку, виготовлену із металу, зовні схожого на золото, а другу сережку ОСОБА_6 зняла та віддала їй самостійно, побоюючись насильного її зняття. При цьому дозволу на зняття сережок ОСОБА_3 у власниці не запитувала, словесну заборону зі сторони ОСОБА_6 на заняття сережок та прохання їх повернути, ігнорувала й у подальшому із викраденим майном пішла, покинувши ОСОБА_6 на місці та спричинивши їй таким чином матеріальні збитки на суму вартості викрадених сережок, які виявились біжутерійним виробом, в розмірі 150 грн.

Виконуючи вказані дії ОСОБА_3 розуміла їх суспільно-небезпечний характер у вигляді посягання на чужу власність, усвідомлювала можливість настання суспільно - небезпечних наслідків у виді спричинення матеріальних збитків ОСОБА_6 та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй злочині, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому та пояснила, що 02.08.2023 року близько 10-11 год. йшла по тротуару біля центру м. Буринь Сумської області, де помітила незнайому їй жінку похилого віку, яка одна йшла їй назустріч, та запропонувала їй зняти порчу. Після чого відвела її в сторону у провулок щоб їх ніхто не бачив та тримаючи однією рукою голову потерпілої, іншою рукою без дозволу ОСОБА_6 зняла з вуха останньої сережку, яка на її думку була виготовлена із золота, а другу сережку ОСОБА_6 зняла та віддала їй сама. Потерпіла просила її повернути сережки, однак вона їх не повернула, а пішла далі та в подальшому була затримана працівниками поліції.

Потерпіла в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій підтримала свої покази, надані під час досудового розслідування, та просила розгляд справи проводити без її участі, а також зазначила, що претензій до ОСОБА_3 не має.

Заслухавши показання обвинуваченої, які відповідають фактичним обставинам справи і сторонами кримінального провадження не оспорюються, з`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, суд у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих даних щодо її особи та документів, що стосуються речових доказів.

При цьому судом було з`ясовано правильність розуміння учасниками провадження змісту цих обставин, не встановлено сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Надані обвинуваченою в судовому засіданні, показання не викликають у суду жодних розумних сумнівів щодо доведеності її винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а тому суд вважає вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених в описовій частині вироку, доведеною повністю та її дії кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України, так як своїми діями ОСОБА_3 вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання для обвинуваченої суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, її особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, згідно зі ст.12 КК України є умисним тяжким злочином.

Обвинувачена ОСОБА_3 є особою похилого віку, не працює, розлучена, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше згідно ст. 89 КК України не судима.

В якості обставин, що пом`якшують покарання суд враховує щире каяття обвинуваченої, оскільки вона критично оцінила вчинений нею злочини та висловила жаль з приводу скоєного, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, так як вона правдиво повідомила про обставини його вчинення, а також добровільне відшкодування завданого потерпілій збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням викладеного, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, за який санкція статті передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та однієї обставини, що його обтяжує, дані про її особу, позицію потерпілої, яка не має до обвинуваченої будь-яких претензій, а також беручи до уваги позицію прокурора про необхідність застосування при призначенні покарання ст. 69 КК України, суд приходить до висновку про можливість на підставі вказаної статті призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України.

При цьому, судом не встановлено достатньо підстав для призначення обвинуваченій іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.186 КК України, зокрема арешту, про призначення якого просили потерпіла в поданій письмовій заяві та сторона захисту в судовому засіданні, оскільки на переконання суду таке покарання не буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що думка потерпілої щодо виду та розміру покарання, визначення порядку його відбуття не є вирішальною в питанні його призначення.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.03.2020 року у справі №671/2150/18.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 02.08.2023 року до дня набрання даним вироком законної сили із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Враховуючи, що суд призначає обвинуваченій реальне покарання в виді позбавлення волі, а також тяжкість вчиненого нею злочину, з метою забезпечення виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків та виконання вироку суду, суд вважає за доцільне раніше обраний останній запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з 02.08.2023 року до дня набрання даним вироком законної сили із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання 02.08.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою, але не довше ніж до 04.12.2023 року включно.

Речові докази по справі: одна пара сережок із металу, схожого на золото, які залишені на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , залишити в розпорядженні останньої.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченою в той же самий строк з моменту вручення його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1