Справа № 451/1214/23
Провадження № 1-кп/451/103/23
ВИРОК

іменем України

02 листопада 2023 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Радехів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000678 від 08 липня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Щуровичі, Радехівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою- спеціальною освітою, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, не депутат, не адвокат, не нотаріус, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , засудженого 31.07.2023 вироком Радехівського районного суду Львівської області, за ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень, штраф сплшачено,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч.1 КК України,-

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - обвинувачений ОСОБА_3 ,

за участю прокурора, обвинуваченого,

установив:

12.06.2023 близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_3 , будучи визнаним постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 13.11.2020, яка набрала законної сили 24.11.2020, винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч.4 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленим з нею, маючи реальну можливість її виконувати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, знаходячись по вулиці Центральній, у селі Шуровичі, Червоноградського району, Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки «RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно будучи позбавлений права керування транспортним засобом їхав автомобілем, щоб забрати брата ОСОБА_5 із госпіталю із м.Львова, який був військовим, без ноги, проте був зупинений працівниками поліції. Щиро кається у вчиненому, попросив його суворо не карати.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою провину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не мають сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено, що у такому випадку учасники позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання судового рішення, що набуло законної сили.

При призначенні покарання обвинуваченому суду необхідно суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66,67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_3 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також відповідно до статей 50 та 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є нетяжким кримінальним правопорушенням, дані про особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, на спеціальному обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, судом встановлено визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ст.382 ч.1 КК України у виді штрафу, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.349, 368-371, 373,374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.382 ч.1 КК України, за якою призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12 750 ( дванадцять тисяч сімсот пятдесят) гривень.

Речові докази: копію адміністративних матеріалів № 459/2793/20, провадження 3/459/1138/2020 по ч.4 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_3 прошитих, пронумеровананих на 55 аркушах та завірених печаткою Червоноградського міського суду і фото файли з камер відеоспостереження системи відео аналітики «Безпечна Львівщина», які знаходяться на компакт-диску DVD-R, на яких зафіксовано рух автомобіля «RENAULT TRAFIC» д.н.з. НОМЕР_2 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_6