Справа № 278/4193/23
В И Р О К

Іменем України

23 січня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.07.2022 у справі № 295/4728/22 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 08.11.2022 вказану постанову судді залишено без змін та цього ж дня вона набрала законної сили.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 298 КУпАП судові рішення, яким є постанова судді про накладення адміністративного стягнення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили 08.11.2022, та будучи ознайомлений з нею, з метою її невиконання в частині позбавлення права керування транспортним засобом, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення наведених вимог законодавства України 10.01.2023 о 14 год. 03 хв. на 86 км автодороги М-06 поблизу с. Кочерів Житомирського району Житомирської області керував транспортним засобом «CHEVROLET NUBIRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 11.02.2023 об 11 год. 05 хв. на 163 км автодороги М-21 «Житомир-Сквира», 20.02.2023 о 7 год. 10 хв. на 2 км автодороги М-21 «Житомир-Сквира» та 12.04.2023 о 15 год. 15 хв в с. Головенка Житомирського району, по вул. Центральній, 1 керував транспортним засобом «CHEVROLET NUBIRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, тим самим умисно не виконуючи вищевказане судове рішення.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих діяннях не визнав, хоча повністю підтвердив вищенаведені обставини. Зокрема показав, що він знав про вищевказану постанову судді Богунського районного суду м. Житомира, якою його було позбавлено права керування транспортними засобами, проте виконувати її вимоги про заборону керування транспортними засобами не збирався, оскільки він працює неофіційно разом з чотирма іншими особами, які не мають власних транспортних засобів та права керувати ними, а для забезпечення виконання робіт (внутрішні ремонтні роботи у приміщеннях) перевозить велику кількість інструментів, перевозити які громадським транспортом незручно, робота вимагає постійного переміщення. Після набрання законної сили вказаною постановою судді постійно для виконання підрядних робіт використовував вищевказаний транспортний засіб, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Адміністративні стягнення у виді штрафу за ці порушення не сплатив, проте збирається сплачувати у майбутньому. Про кримінальну відповідальність за умисне невиконання судового рішення не знав.

Окрім показань обвинуваченого, вищенаведені обставини повністю підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, 6.07.2022 постановою судді Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/4728/22 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вказана постанова залишена без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 8.11.2022 і в цей же день набрала законної сили (копії постанов, а.с. 40-42).

Згідно із копією постанови судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.04.2023 обвинуваченого притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП за повторне керування транспортним засобом "CHEVROLET NUBIRA", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", 10.01.2023 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на такий стан. Цією ж постановою ОСОБА_4 визнано винним за ч. 5 ст. 126 КУпАП за повторне керування транспортним засобом за вищевказаних обставин 10.01.2023, а також 1.01.2023 як особою, позбавленою права керування транспортними засобами, проте провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку давності накладення адміністративного стягнення (а.с. 46-47).

Згідно із копіями постанов суддів Житомирського районного суду Житомирської області від 16.02.2023, 7.03.2023 та 5.05.2023 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, та на нього накладено адміністративні стягнення за керування вищевказаним транспортним засобом 11.02.2023, 20.02.2023 та 12.04.2023 як особою, позбавленою права керувати транспортними засобами (а.с. 48-51).

За повідомленням Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі на виконанні станом на 11.07.2023 перебувало виконавче провадження з виконання постанови інспектора СРПП ВП №1 ЖРУП ГУНП у Житомирській області про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у виді штрафу за допущені ним порушення ПДР 11.02.2023 при керуванні вищевказаним транспортним засобом (а.с. 52-53).

Згідно із копіями протоколів про адміністративні правопорушення ААБ № 029445, ААБ № 262444 та ДПР18 № 197878 ОСОБА_6 11.02.2023, 20.02.2023 та 12.04.2023 керував автомобілем "CHEVROLET NUBIRA", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", будучи позбавленим права керування транспортними засобами (а.с. 54-57).

Відповідно до інформації Управління патрульної поліції в Житомирській області складені відносно ОСОБА_6 протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП направлені для розгляду по суті до відповідних судів Житомирської області, постанова за ч. 4 ст. 126 КУпАП надіслана до примусового виконання до Бердичівського відділу державної виконавчої служби (а.с. 60-62).

Згідно із копією постанови ЕАР № 6391729 10.01.2023 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 9.8 ПДР під час керування в цей день вищевказаним транспортним засобом, який належить ОСОБА_7 , за ст. 125 КУпАП (а.с. 63).

Вилучене у ОСОБА_6 посвідчення водія зберігається у територіальному сервісному центрі 8049 м. Київ (а.с. 64-65).

Разом із цим суд відкидає як неналежні докази відомості постанови судді Богунського районного суду м. Житомира від 5.01.2023, повідомлення Богунського районного суду м. Житомира та Бердичівського відділу державної виконавчої служби (а.с. 43-45), оскільки вони містить відомості про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за діяння, вчинене 28.08.2022, тобто до набрання законної сили вищевказаною постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 6.07.2022. Крім того, суд відкидає відомості рапорту дільничного офіцера поліції (а.с. 38-39), оскільки цей рапорт не є документом в розумінні ст. 99 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки не містить відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального провадження, а є внутрішнім службовим документом (повідомленням про вчинення кримінального правопорушення), необхідним для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Оцінюючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 після позбавлення його постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 6.07.2022 права керування транспортними засобами, яка набула законної сили 8.11.2022, будучи достеменно обізнаним про позбавлення його вказаного права, вирішив ігнорувати судове рішення в цій частині, продовжуючи керувати транспортним засобом CHEVROLET NUBIRA, систематично порушуючи ПДР, за що багаторазово за вищевказаних обставин притягувався до адміністративної відповідальності. Ці фактичні обставини стороною захисту не заперечуються. При наданні юридичної оцінки цим обставинам, суд виходить із наступного.

Інкримінована ОСОБА_4 ч. 1 ст. 382 КК передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання, зокрема, постанови суду, що набрала законної сили. Сторона захисту вважала, що ОСОБА_4 не може нести кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 382 КК, оскільки вказаною постановою судді на нього не покладено конкретного обов`язку утриматись від керування транспортними засобами, а виконання постанови у справі про адміністративні правопорушення в частині позбавлення особи права керування транспортними засобами покладається на відповідні органи Національної поліції. Проте суд не може погодитись з такими доводами сторони захисту, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання, зокрема, громадянами. І хоча ст. 317 КУпАП передбачає, що постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції, згідно із ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку такого позбавлення забороняється керування транспортними засобами. Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 8.02.2023 у справі № 464/4690/20, висновки якого щодо застосування норм закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку в силу ч. 6 ст. 368 КПК є обов`язковими для врахування, суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, може бути фізична особа, не на користь якої ухвалено рішення суду та яку зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Особа, яку позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зобов`язана утриматися від керування транспортними засобами протягом визначеного судом строку. Позбавлення особи спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення. Систематичність порушень особою ПДР свідчить про її ухилення від виконання судового рішення, що є однією з форм невиконання судового рішення як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК. Суд, призначаючи особі адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, обмежує її таке право на певний строк, що призводить як до формального, так і до реального унеможливлення керування транспортними засобами. Згідно доктрини адміністративного права суть кожного адміністративного стягнення полягає у застосуванні певних правообмежень безпосередньо до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення (принцип персональної відповідальності). І в цьому відношенні безпосереднім виконавцем судового рішення про позбавлення права керувати транспортними засобами є особа, яка вчинила адміністративне правопорушення. У випадку застосування такого виду стягнення суд не повинен у своєму рішенні додатково конкретизувати, що йдеться саме про заборону керувати транспортними засобами певним суб`єктом, адже очевидним є той факт, що таке право є спеціальним і його отримання потребує проходження особливої процедури, внаслідок якої і отримується право на керування транспортними засобами. Саме тому назва адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у своєму змісті абсолютно чітко передбачає заборону особі здійснювати таке керування на визначений судом строк. При цьому зміст покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, зокрема, і позбавленні права керувати транспортними засобами полягає у забороні особі реалізовувати певне право або здійснювати певну діяльність. Таким чином, доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними.

Крім того, сторона захисту вважала, що оскільки ОСОБА_4 за усіма вищенаведеними фактами керування ним транспортним засобом після позбавлення такого права було притягнуто до адміністративної відповідальності, викладене в силу ст. 61 Конституції України виключає можливість його повторного притягнення за вчинення цих же самих діянь до кримінальної відповідальності.

Розглянувши ці доводи сторони захисту, суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. І хоча Конституція України передбачає заборону подвійного притягнення до одного виду юридичної відповідальності, а адміністративна та кримінальна відповідальність є різними її видами, положення ч. 2 ст. 9 та ст. 253 КУпАП виключають можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності за попереднього її притягнення до адміністративної відповідальності за одне і теж саме правопорушення й навпаки. Проте, кримінальні правопорушення, передбачені ст. 382 КК, та адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, не є тотожними. Зокрема, як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 27.02.2023 у справі № 450/205/19, основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК є інтереси правосуддя в частині забезпечення повного і своєчасного виконання судового рішення. Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 126 КУпАП, є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Таким чином, суспільні відносини, які охороняються законом про кримінальну відповідальність, не є ідентичними. Оцінка обставин у даному кримінальному провадженні по суті стосувалася не тих самих фактів, що досліджувались у провадженнях про адміністративні правопорушення, а невиконання заборони керування транспортними засобами особою, до якої застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, її ухилення від виконання постанови суду, що є однією з форм невиконання судового рішення як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК. Отже, встановлені у даному кримінальному провадженні факти не призвели до притягнення до відповідальності ОСОБА_4 двічі, оскільки в обґрунтування обвинувачення за ч. 1 ст. 382 КК щодо нього покладено лише обставини невиконання ним судового рішення, що не суперечить наведеним вище положенням Конституції України та КУпАП про заборону двічі притягувати за одне й те ж саме правопорушення. За таких обставин доводи сторони захисту також є безпідставними.

Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 1 ст. 382 КК як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК, є нетяжким умисним злочином проти правосуддя.

Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, неодружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні має неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується негативно як особа, на яку від сусідів надходять скарги на неправомірну поведінку та яка неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи наведене, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, відомості про особу обвинуваченого, суд призначає покарання у виді штрафу в розмірі, достатньому для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не вбачається.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлений. Відомості про процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1