Провадження № 1-кс/204/2685/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2022 року Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0001131 від 20.07.2020 року, -

встановив:

До суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0001131 від 20.07.2020 року. В обґрунтування клопотання зазначено, що під час проведення обшуку вилучення майна, яке зазначено у клопотанні, здійснювалось службовими особами СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. Однак, в ході проведення низки адміністративних реформ та змін у структурі правоохоронних органів (в тому числі і Міністерства Внутрішніх Справ), СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області припинив своє існування та фактично був перейменований (з усіма правовими наслідками) у Відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області (Чечелівський район). Крім того, основні слідчі (розшукові) дії та процесуальні дії здійснювались слідчою СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 . За наявною інформацією, на момент розгляду вказаних клопотань ОСОБА_5 займає іншу посаду в структурі ГУНП в Дніпропетровській області та на даний момент не здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001131.При цьому, проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні доручено слідчому ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та іншим службовим особам вказаного правоохоронного органу. Отже, визначення у клопотанні обов`язку повернення речей саме ОСОБА_5 або саме службовими особами вже неіснуючого Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, може створити труднощі щодо повернення перерахованого у клопотанні майна та неможливості поновлення прав та законних інтересів ОСОБА_4 . По-третє, у клопотанні від 24.07.2023 ставиться питання про повернення тимчасово вилученого та в подальшому арештованого майна лише власнику (особі, у якої було здійснено вилучення) - ОСОБА_4 .24 лютого 2022 року у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України на підставі ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Президент України, Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому згідно вимог чинного законодавства України було затверджено Верховною Радою України. В подальшому дія воєнного стану на території України була неодноразово продовжено. Наразі строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05:30 18 серпня 2023 року на 90 діб, тобто до 15 листопада 2023 року включно або офіційно до 05:30 16 листопада. Вказана обставина може стати на заваді поновлення прав, законних інтересів, права власності та користування на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4 .Враховуючи викладене, вважаю за необхідне вирішити питання щодо надання дозволу повернення тимчасово вилученого та арештованого майна власнику - ОСОБА_4 , його представникам (за довіреністю), його адвокатам (захисникам). Долучення вказаних документів до клопотання від 24.07.2023 надасть Шановному Суду повні відомості про проведення слідчих (розшукових) дій та процесуальних дій, а також надасть вказівку про те, що усі речі, грошові кошти, рухоме майно (транспортні засоби) було вилучено саме у громадянина ОСОБА_4 . А тому повернення вказаних речей, предметів, грошових коштів має бути здійснено саме на користь громадянина ОСОБА_4 .У порушення вказаних вище норм КПК України, кримінальне провадження №0001131 розслідується протягом трьох років однак жодній особі про підозру не повідомлено, будь-які слідчі (розшукові) дії або процесуальні дії фактично не проводяться, вилучене та арештоване майно не має значення для сторони обвинувачення, заходи забезпечення кримінального провадження не скасовані, чим додатково порушується гарантоване Конституцією України право на недоторканість власності.За наведених вище обставин кримінальне провадження №0001131 внесене до ЄРДР 20.07.2020 року не має на меті виконання завдань, визначених ст. 2 КПК України, та є таким, що переслідує інші, ніж визначені законом цілі. Враховуючи викладене, звертаються до суду з даним клопотання і простять закрити кримінальне провадження 0001131 на підставі ч.9 ст.284 КПК України, скасувати арешт на майно та повернути майно власнику.

В судове засідання адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_4 надав заяву про уточнення вимог скарги в якій просив скасувати арешт на вищевказане майно та повернути майно власнику, а також просив розглянути скаргу без участі скаржника та його представника.

Прокурор заперечував проти скасування арешту майна, зазначивши, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню триває.

Дослідивши надані матеріали, ознайомившись із заявами сторін, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.В статті 169 КПК України зазначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;4) у разі скасування арешту;5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.ч.1,2 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

В частині 2 статті 174 КПК України зазначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2020 року накладено арешт на майно, яке тимчасово вилучене 14.10.2020 року в ході проведення обшуку приміщення будинку АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти: номіналом 1000 грн. - 100 шт., номіналом 500 грн. - 200 шт., загальною сумою 200 000 грн.; засіб для подавленя сигналів s/n НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Айфон 6» з сім картою НОМЕР_2 ; транспортний засіб Toyota Land Cruiser 200, vin: НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_5 ,з метою їх збереження, як речових доказів. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2020 року, якою накладено арешт на майно, яке тимчасово вилучене 14.10.2020 року в ході проведення обшуку, - скасувати. Постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково:накласти арешт на грошові кошти: номіналом 1000 грн. - 100 шт., номіналом 500 грн. - 200 шт., загальною сумою 200 000 грн.; засіб для подавленя сигналів s/n НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Айфон 6» з сім картою НОМЕР_2 . Відмовити слідчому в накладенні арешту на транспортний засіб Toyota Land Cruiser 200, vin: НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_5 , який знаходиться в користуванні ТОВ "АЙ ТЕМС 09". Повернути зазначений автомобіль, свідоцтво про реєстрацію на нього та ключі замку запалення директору ТОВ "АЙ ТЕМС 09" ОСОБА_8 . Також, ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2020 року накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 12.10.2020 року в ході проведення обшуку, а саме: відео реєстратор «DIGITAL» c/n НОМЕР_6 та вентилятор до нього ATX-SM400LL; відео реєстратор «AJHUA 1M00DECPALD40G0; системний блок «lg» без реєстраційного номеру; металобрухт у різному вигляді, у невизначеній кількості; металеві труби, різного діаметру, різної довжини, у кількості приблизно 40 шт.; автокран КАМАЗ 55111 КТА-28 д.н.з. НОМЕР_7 ; причеп SCHMITZ SKO 24, д.н.з. НОМЕР_8 , vin: НОМЕР_9 , завантажений металобрухтом, з метою його збереження, як речових доказів. Ухвалою від 27 січня 2021 року, ухвалу слідчого судді Красногвардійського районногосуду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2020року про задоволення клопотання слідчого про арешт майна в межах кримінального провадження №0001131 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України скасувати в частині накладення арешту на причеп SCHMITZ SKO 24, д.н.з. НОМЕР_8 , vin: НОМЕР_9 , завантажений металобрухтом, який належить ОСОБА_9 .Постановити нову ухвалу в цій частині, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на причеп SCHMITZ SKO 24, д.н.з. НОМЕР_8 , vin: НОМЕР_9 , завантажений металобрухтом, який належить ОСОБА_9 , із забороною розпорядження вказаним причепом. В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Крім того, відповідно до п. 11 листа Вищого спеціального суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №225-558/0/4-13 від 05.04.2013 року «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», в ухвалі про задоволення клопотання щодо застосування заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен зазначити строк її (ухвали) дії, враховуючи, що: 1) для запобіжних заходів, арешту майна цей строк є пропорційним строку досудового розслідування - два місяці. Сплив строку дії ухвали про застосування заходу забезпечення кримінального провадження свідчить про припинення цього заходу забезпечення та поновлення прав і свобод особи, щодо якої він застосовувався або інтересів якої стосувався.

Усталена практика Європейського суду наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (Рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (заява № 31107/95, П.58 ЕСНК 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (Рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994 року (п.42) та Рішення у справі «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007 року (пп.49-62). Також Суд нагадав, що будь-яке втручання державного органу на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи; необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу; необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (пп. 69, 73 Рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» від 23.09.1982 року. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовується та метою, яку прагнуть досягти (п.50 Рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, кримінальне провадження №0001131 розслідується протягом трьох років, при цьому жодній особі про підозру не повідомлено, будь-які слідчі (розшукові) дії або процесуальні дії фактично не проводяться, що дає підстави вважати, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дане клопотання слід задовольнити, скасувавши арешт на вказане майно та зобов`язати уповноважених осіб, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001131, повернути вказане майно на відповідальне зберігання його власнику - ОСОБА_4 , його адвокатам ОСОБА_7 , ОСОБА_3 або особі у якої вказане майно було вилучено під час проведення обшуків.

Керуючись ст. ст.170-174, 376, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0001131 від 20.07.2020 року - задовольнити.

Скасувати арешт, в рамках кримінального провадження №0001131 від 20 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, на майно вилучене 12 жовтня 2020 року під час проведення обшуків за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а саме на: грошові кошти номіналом 1000 грн. - 100 шт., номіналом 500 грн. - 200 шт., загальною сумою 200 000,00 грн.; засіб для подавлення сигналів s/n НОМЕР_10 ; мобільний телефон «Айфон 6» з сім карткою НОМЕР_2 ; автокран КАМАЗ 55111 КТА-28 д.н.з. НОМЕР_7 .

Зобов`язати уповноважених осіб, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001131, повернути вказане вище майно на відповідальне зберігання його власнику - ОСОБА_4 , його адвокатам ОСОБА_7 , ОСОБА_3 або особі у якої вказане майно було вилучено під час проведення обшуків.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1