Справа №390/970/23
Провадження №1-кп/390/343/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023 року Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження № 0000123 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не маючого утриманців, військовослужбовця, стрільця-зенітника зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «Солдат», не маючого судимостей ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, умисно діючи в порушення вимог ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 05.11.2022, близько 07.00 год., самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 , без поважних причин, в умовах воєнного стану та ухилявся від проходження військової служби до моменту затримання правоохоронними органами, а саме до 10.00 год. 22.05.2023, перебуваючи в різних місцях, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не було пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та розповів суду, що проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 . 05.11.2022 залишив вказану військову частину та до 22.05.2023 проводив час на власний розсуд. Правопорушення вчинив у зв`язку зі збігом тяжких сімейних обставин, а саме його мати, яка проживає сама, зломала ногу, а тому їй необхідна була допомога та догляд. У вчиненому щиро кається. Просив його суворо не карати. Також зазначив, що бажає продовжувати військову службу після відбування покарання.

Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає, а також вивченням письмових матеріалів справи, які його характеризують. Наслідки, передбачені вказаною статтею, обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, умисний винний протиправний характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують обвинуваченому покарання.

Зокрема, судом враховано, особу обвинуваченого, який не має судимостей, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, а за місцем служби характеризується негативно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Зазначена в обвинувальному акті така обтяжуюча обставина, яке рецидив злочинів не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні з огляду на наступне.

Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19.08.2019 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 роки.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.11.2022 ОСОБА_7 звільнено від покарання, призначеного йому вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19.08.2019, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Згідно ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Пунктом 1 ст. 89 КК України передбачено, що такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання.

Таким чином, ОСОБА_7 є особою, яка не має судимостей, тому обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинених нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства».

Враховуючи наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що ОСОБА_7 активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся у вчиненому, вчинив злочин за збігом тяжких сімейних обставин, бажає продовжувати службу, тобто ставлення винного до вчиненого, і конкретні обставини справи, суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.5 ст.407 КК України застосувати ст.69 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому суд зазначає, що 27 січня 2023 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13.12.2022.

Законом № 2839-IX внесені зміни до ст.69 КК України, якими встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною другою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Стаття 69 КК України у попередній редакції передбачала можливість застосування її до засуджених за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

У новій редакції статті 69 КК України заборонено застосовувати її до кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, тобто зміни внесені Законом № 2839-IX до ст.69 КК України погіршують становище ОСОБА_7 .

Отже, суд застосовує статтю 69 КК України в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Таким чином, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, до яких суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, та повне визнання вини у вчиненні злочину, враховуючи дані про особу винного, зважаючи на те, що він є військовослужбовцем, раніше проходив та бажає у подальшому проходити військову службу, що і підтверджує істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, зважаючи на те, що сторона обвинувачення наполягала на можливості застосування положень ч.1 ст.69, ч.1 ст.62 КК України при призначенні покарання, про що не заперечував обвинувачений, суд вважає за можливе, застосувавши ст.69 КК України у редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення до набрання чинності ЗУ №2839-IX від 13.12.2022 із врахуванням положень ст.4, ч.2 ст.5 КК України, призначити ОСОБА_7 основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.5 ст.407 КК України, на строк два роки. Також, враховуючи положення ч.1 ст.62 КК України, а також те, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем, суд вважає за можливе замінити призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на два роки. Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для досягнення мети виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Для забезпечення виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, який слід відбувати в місцях позбавлення волі, зважаючи на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає за необхідне залишити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст. 368, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання за ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.62 КК України замінити призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 роки.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбування призначеного покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , починаючи з 22.05.2023 по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 на період апеляційного оскарження у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. У разі оскарження учасниками процесу, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1