Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/651/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ч.1 ст.115 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2023 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в м. Кропивницькому матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.09.2023, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000157 від 26.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У рамках кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 17.09.2023 року.

В судовому засіданні, яке відбулось 14.09.2023 суд продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, до 12.11.2023 включно, посилаючись на наявність ризиків, які не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати обраний підзахисному судом запобіжний захід та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту посилаючись недоведеність стороною обвинувачення та судом наявних ризиків визначених ст.177 КПК України.

Обвинувачений, його захисник та прокурор клопотань про їх участь під час розгляду апеляційної скарги не заявляли, а тому відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Згідно ст. 199 КПК при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону районним судом належно дотримані.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як було встановлено судом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, яке закон класифікує як особливо тяжкий злочин та карається позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років, вважається таким, що не має судимості, має постійне місце проживання, не має офіційного місця роботи та офіційних коштів для існування, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не одружений, що вказує на те що обвинувачений не має стійких (міцних) соціальних зв`язків та осіб які б могли забезпечити належний контроль, за його поведінкою та забезпечили виконання ним процесуальних обов`язків у статусі обвинуваченої особи, окрім того є особою з інвалідністю, не є військовозобов`язаний, а тому усвідомлюючи тяжкості покарання обвинувачений може ухилятись від суду.

Існування ризику переховування від суду додатково підвищується військовою агресією російської федерації проти України. На теперішній час в Україні продовжено дію воєнного стану. Обвинувачений ОСОБА_5 має реальну можливість покинути місце проживання та виїхати за межі Олександрійського району Кіровоградської області до тимчасово не підконтрольних українській владі окупованих територій, з метою переховування від суду, що унеможливить в подальшому судовий розгляд цього кримінального провадження.

В той же час, на думку суду стороною обвинувачення не підтверджено ризик можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, а також незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки останні вже допитані в судовому засіданні.

Враховуючи достатні дані про існування ризику переховування від суду, суд дійшов до висновку про недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленому ризику. На даний час в кримінальному провадженні триває судовий розгляд, судом проведено підготовчий судовий розгляд, оголошено обвинувальний акт, здійснені вступні промови, визначено обсяг та порядок дослідження доказів, та розпочато дослідження документів, звуко та відеозаписів, допитано потерпілого, свідків. Вищезазначені факти переконують суд, що існує ймовірність того, що перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, ОСОБА_5 може переховуватися від суду. Крім того, суд переконаний, що в разі обрання щодо обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу в умовах діючого на теперішній час в Україні воєнного стану, стане неможливо здійснювати належний контроль за поведінкою обвинуваченого.

Суд відзначив, що застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід, відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, отже, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, суд не знашов підстав для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, внаслідок чого у задоволені клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, відмовив та продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді утримання під вартою строком на 60 днів.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який спричинив смерть людини, тому згідно п.2 ч. 4 ст.183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд вірно не визначив розмір застави.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Беручи до уваги, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, а обставини, на які у своїй апеляційній скарзі посилається сторона захисту, жодним чином не зменшують тих ризиків, які встановив суд першої інстанції та не можуть слугувати підставою для застосування судом до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, а тому ухвалу суду першої інстанції залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, ч.4 ст.422-1 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.09.2023, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4