Провадження № 1-кп/947/245/23
УХВАЛА

14.02.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000281 від 29.01.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000281 від 29.01.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, 4 ст 187, ч.3 ст.289 КК України та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_7 в рамках вказаного кримінального провадження застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави, з триманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строк дії якого спливає.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу строку запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене.

З цих підстав, в судовому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Пунктом 20-5 Перехідних положень КПК України визначено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) встановлюються певні особливості судового контролю за дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. Зокрема цим пунктом визначено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Оскільки суддя ОСОБА_8 перебуває у чеговій щорічній черговій відпустці і не може прийняти участь в розгляді зазначеного кримінального провадження, а строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 закінчується, то суд з урахуванням вищевказаних Перехідних Положень КПК України, приходить до висновку про можливість розгляду питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 одноособово головуючим по справі суддею ОСОБА_1 .

В судовому засіданні, прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з триманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Прокурор мотивує своє клопотання відносно ОСОБА_7 тим, що на теперішній час не зникли ризики передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що були підставою для обрання такого запобіжного заходу та тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, у зв`язку із чим обвинувачений може переховуватись від суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, може вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.

Розгляд судового засідання було призначено в режимі відеоконференції між Київським районним судом м.Одеси та ДУ "Одеський слідчий ізолятор", однак із технічних причини зв`язок з ДУ "Одеський слідчий ізолятор" встановлено не було.

З 24.02.2022 року на всій території України було введено воєнний стан указом Президента України № 64/2022, дія якого пролонгована до теперішнього часу. У листі Верховного суду від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» вказано, що ураховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі обвинуваченого, з належною мотивацією такої процедури розгляду. Враховуючи вище викладене та факт того, що на території Україні відбуваються бойові дії, суд приходить до висновку про розгляд клопотання без участі обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , заперечував проти продовження строків запобіжного заходу. Захисник пояснив, що прокурором не доведено та не підтверджено жодного ризику передбаченого ст.177 КПК України, які зменшились та взагалі відсутні, звернув увагу на тривалість перебування обвинуваченого під вартою, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно обвинуваченого запобіжного заходу, не повьязаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку учасників провадження, оцінивши надані докази у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, санкцією яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Стороною обвинувачення доведенні ризики, передбаченні ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

Обвинувачений ОСОБА_7 знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити сховати, або спотворити речі і документи, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин, у кримінальному провадженні, крім того він не одружений, офіційно не працевлаштований та не має міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 , з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, а саме відсутності міцних соціальних зв`язків та тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у скоєнні особливо тяжких злочинів, суд приходить до висновку, що існує реальний ризик, що обвинувачений, може здійснити спробу переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити сховати, або спотворити речі і документи, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин, у кримінальному провадженні.

Разом з тим Європейський суд з прав людини в рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Всі обставини у сукупності свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, у зв`язку із чим суд вважає за доцільне продовжити до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з триманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» без застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, у зв`язку з тим, що злочин скоєний із застосуванням насильства.

Вищевикладене свідчить про те, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 314, 369-372, 392-395 КПК України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк ухвали про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вигляді тримання під вартою становить 60 (шістдесят) діб, до 13.04.2023 року, включно.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» (для виконання).

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя ОСОБА_1