ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3760/23 Справа № 171/502/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , та прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 26 вересня 2023 року у кримінальному проваджені внесеному в ЄРДР за №0000015 від 14.01.2023 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.сєров свердловської області рф, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді дев`яти років позбавлення волі; стягнуто на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 1132,68 гривень; вирішено питання щодо речових доказів, -

в с т а н о в и л а :

вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 14 січня 2023 року приблизно о 21 годині 00 хвилин перебував в приміщенні кухні в квартирі АДРЕСА_2 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де останні вживали спиртні напої. Далі, 14 січня 2023 року приблизно о 21 годині 10 хвилин у вказаному вище місці між обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виник конфлікт на ґрунті раптових неприязних відносин, після чого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_10 .. Після чого, обвинувачений ОСОБА_6 14 січня 2023 року приблизно о 21.15 годині, перебуваючи в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , будучі в стані алкогольного сп`яніння та реалізуючи свій злочинний умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , з метою вбивства ОСОБА_10 , схопив зі столу кухонний ніж. Після чого, ОСОБА_6 з метою заподіяння смерті ОСОБА_10 , утримуючи ніж в правій руці, наніс останньому один удар в передню поверхню грудної клітки ліворуч, один удар в ліву бічну поверхню грудної клітки та один удар в задню поверхню грудної клітки ліворуч. В результаті злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 , згідно висновку експерта №11 від 15.01.2023 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки, що починається шкіряною раною, на передній поверхні грудної клітки ліворуч, у верхній її третині, на відстані 9,0см від передньої умовної серединної лінії тіла до правого її кінця та 132,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього її краю, з напрямком прямолінійного ранового каналу зліва-направо, дещо зверху-вниз, що проходить в товщі підшкірно-жирової клітковини та м`язах грудей, де й сліпо закінчується, довжина ранового каналу не менше 21,0см; проникаюче колото-різане поранення грудної клітки, що починається шкіряною раною на лівій бічній поверхні грудної клітки, у середній її третині в проекції передньопахвинної лінії, на відстані 17,5см від передньої умовної серединної лінії тіла до правого її кінця та 117,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього її краю, з напрямком прямолінійного ранового каналу зліва-направо, зверху-вниз, дещо ззаду-наперед, проникає в ліву плевральну порожнину в проекції 7-ого міжребер`я, з ушкодженням нижньої частки лівої легені, де й сліпо закінчується в її товщі, довжина ранового каналу не менше 10см; проникаюче колото-різане поранення грудної клітки, що починається шкіряною раною, на задній поверхні грудної клітки ліворуч, у середній її третині між лопатковою та задньопахвинною лініями, на відстані 14,0см від задньої умовної серединної лінії тіла до правого її кінця та 121,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього її краю, з напрямком прямолінійного ранового каналу зліва-направо, ззаду-наперед, знизу-вверх, проникає в ліву плевральну порожнину в проекції 8-ого міжребер`я, з наскрізним ушкодженням нижньої частки лівої легені, серцевої сорочки, серцевого м`язу в проекції задньої поверхні лівого шлуночка, де й сліпо закінчується в товщі серцевого м`язу, не проникаючи в порожнини серця, довжина ранового каналу не менше 12,0см. Тілесні ушкодження у вигляді проникаючих та не проникаючого колото-різаних поранень грудної клітки ліворуч виникли від ударних дій зі значною силою плаского клинкового предмета, що володів колюче-ріжучими властивостями, яким міг бути клинок ножа, що мав гостре лезо та П-подібний обушок. Виявлені при судово-медичній експертизі тілесні ушкодження у вигляді проникаючих та не проникаючого колото-різаних поранень, прижиттєві, виникли у короткий проміжок часу безпосередньо перед настанням смерті, за своїм характером, у своїй сукупності, відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості за ознакою, що небезпечні для життя, оцінюються у сукупності і розділенню по ступеню тяжкості кожне окремо не підлягають. Між їх наявністю та настанням смерті встановлено причинно-наслідковий зв`язок. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень 14.01.2023 приблизно о 21:25 годині, перебуваючи в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , потерпілий ОСОБА_10 помер.

На зазначене судове рішення захисником адвокатом ОСОБА_7 , діючою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подана апеляційна скарга. В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким визнати ОСОБА_6 невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, оскільки відхилені клопотання про призначення судової психологічної експертизи, через те, що сторона захисту вважає, що ОСОБА_6 14.01.2023 року перебував в стані високої емоційної напруги викликаної раптовим нападом на нього потерпілого. Проведення вказаної експертизи необхідно для встановлення наявності або відсутності умислу ОСОБА_6 на вбивство та відповідної кваліфікації його дій. Вказує, що факт нападу потерпілого на ОСОБА_6 підтверджений висновком експерта № 4 від 18.01.2023 року, відповідно до якого у останнього виявлені тілесні ушкодження, які могли виникнути 14.01.2023 року.

Крім того, зауважує, що стороні захисту відмовлено в задоволенні клопотання про дослідження речових доказів, оскільки на стадії ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, сторона захисту з речовими доказами не ознайомлювалась. Вказане свідчить на порушення вимог ст. 410 КПК України.

Наголошує, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, оскільки суд виходив виключно з наявності у матеріалах кримінального провадження суперечливих та неналежних доказів, так обвинувачення фактично ґрунтується на показаннях потерпілої, яка не було очевидцем подій, показання свідків сторони обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вироку наведені вибірково та судом викладені лише з позиції обвинувачення, однак вказані свідки зазначили, що ОСОБА_6 не конфліктна людина, з початку війни мешкав сам, з дому майже не виходив, самостійно викликав поліцію та швидку допомогу.

Вказує, що судом першої інстанції не доведено наявності у ОСОБА_6 умислу на вбивство потерпілого та не спростовано факту вбивства у стані сильного душевного хвилювання або перевищення меж необхідної оборони. При цьому відсутність умислу на вбивство доводиться експертизою №4, показаннями самого обвинуваченого та показанням свідків та потерпілої, які зазначили на відсутність конфліктів між обвинуваченим та потерпілим.

Зазначає, що судом першої інстанції не застосовано норми матеріального права та не зазначено обставини, які пом`якшують покарання, що призвело до призначення ОСОБА_6 явно несправедливого покарання, зокрема часткове визнання вини, щире каяття, матеріальна допомога потерпілій, є особою похилого віку, протиправна поведінка потерпілого.

Звертає увагу, що враховуючи, що судом першої інстанції не застосовано закон, який підлягав застосуванню, в даному випадку ст.ст. 116, 118 КК України, в подальшому при призначені покарання необґрунтовано ОСОБА_6 визнано винним за ч. 1 ст. 115 КК України, тобто застосовано закон, який не підлягав застосуванню.

Наголошує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчинені ним інкримінованого кримінального правопорушення.

Крім того, прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_9 подана апеляційна скарга, в якій останній просить вирок Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 26 вересня 2023 року скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.1 ст.115 КК України у вигляді десяти років позбавлення волі.

Зауважує, що місцевим судом не прийнято до уваги, що у ОСОБА_6 є обтяжуюча обставина, а саме вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на що покарання не відповідає ст.ст.50, 65 КК України та є необґрунтовано м`яким та недостатнім для виправлення останнього.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, просила її задовольнити повністю, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, захисника адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , яка просила задовольнити свою апеляційну скаргу, а вимоги прокурора, викладені в апеляційній скарзі визнати необґрунтованими та відмовити у її задоволенні, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав доводи свого захисника та просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, постановити новий вирок, яким визнати його невинним, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги прокурора та захисника адвоката підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями, закріпленими у ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, що передбачає його ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, а також вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях вказує на необхідність аналізувати положення п.п. а п. 3 ст. 6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п.34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).

Аналогічного висновку про необхідність «доведення винуватості особи у вчиненні злочину поза будь-яким розумним сумнівом», а відповідно і наведення його обґрунтованості у судовому рішенні, Верховний Суд України дійшов у постанові від 3 березня 2014 року у справі №5-49кс13, де зазначив про те, що необґрунтованість судових рішень є істотним порушенням таких засад судового провадження, як законність, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, безпосередність дослідження показань та інших доказів. Ці порушення мають визнаватися достатніми і необхідними для визнання результатів розгляду обвинувачення сумнівними, недостовірними і такими, що не відповідають істині. За їх наявності судові рішення не можуть (не повинні) залишатися в силі.

Отже, судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права.

Разом з цим, у справі "Кари-Пека Питилайнен проти Фінляндії", рішення від 22.09.2009 року, у §33 Європейський суд зазначив, що право сторін надавати міркування по справі, які вони вважають такими, що стосуються справи, визначає відповідний обов`язок суду належним чином досліджувати всі доводи, представлені сторонами: Розділ 13 Застосування положень ст.6 Конвенції з прав людини 167 «...право на справедливий судовий розгляд, гарантоване за статтею 6 §1 Конвенції, охоплює, між іншим, право сторін у провадженні надавати доводи, які вони вважають такими, що стосуються їхньої справи. Оскільки призначення Конвенції - гарантувати не права, які є теоретичними чи ілюзорними, а права, які є реальними та ефективними.., це право може розглядатись як ефективне лише, якщо заявник дійсно «заслуховується», тобто його доводи належним чином досліджуються судом. Стаття 6 §1 Конвенції покладає на суди обов`язок провести належне дослідження доводів, аргументів та доказів, представлених сторонами, без упередженості до їхньої оцінки або релевантності до їхнього рішення..».

Судом першої інстанції не дотримано зазначених вимог кримінального процесуального закону при розгляді провадження та прийнятті судового рішення, а тому вирок не може вважатися законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається із матеріалів провадження, дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, із вказаною кваліфікацією погодився суд першої інстанції та визнав ОСОБА_6 винним у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення.

Разом з цим, ОСОБА_6 повністю заперечує умисел на заподіяння смерті потерпілому, вказує на стан афекту.

Так, для відмежування умисного вбивства (ст. 115 КК) від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст. 121 КК), беруться до уваги докази щодо змісту та спрямованості умислу винного. Й основним критерієм для такого відмежування є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві, на відміну від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, її настання охоплюється умислом винного.

При цьому питання про спрямованість умислу в кожному конкретному випадку має вирішуватися з урахуванням усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, його способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації заподіяних тілесних ушкоджень та причин припинення посягання.

Як убачається зі змісту вироку, у даному кримінальному провадженні суд першої інстанції на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст. 115 КК України, послався на показання самого обвинуваченого, який заперечив умисел на вбивство, вказав про виниклий конфлікт між ними та нанесення одного удару задля припинення конфлікту.

Також суд поклав в основу вироку показання потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які не були очевидцями подій.

Крім того місцевим судом досліджені письмові докази, які підтверджують факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , однак самі по собі, без аналізу з іншими доказами у кримінальному провадженні, не дають підстав вважати, поза розумним сумнівом, про наявність або відсутність в діях ОСОБА_14 умислу на вбивство потерпілого.

Зокрема, протокол огляду місця події від 14.01.2023р. з фототаблицею, в ході якого виявлений труп ОСОБА_10 та були вилучені: ніж кухонний марки «Giakoma Stainless Steel» довжиною 33см, 3 сліди папілярних ліній на 3 липких стрічках, куртка чорного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, тобто встановлені ті обставини, які не заперечуються обвинуваченим ОСОБА_6 ;

протокол проведення слідчого експерименту від 15.01.2023р., в ході якого ОСОБА_6 вказав, що 14.01.2023 приблизно о 12 годині до нього за місцем мешкання прийшов колишній співробітник ОСОБА_15 , з яким вони сіли разом вживати спиртні напої. Далі, 14.01.2023 року приблизно о 21 годині у нього з ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_15 кулаком правої руки наніс йому один удар в область лівого ока, після чого ОСОБА_15 схопив з кухонного столу кухонний ніж, встав та замахнувся на нього. Він в свою чергу вихопив ніж з руки ОСОБА_16 та, тримаючи ніж в правій руці, наніс удар в область грудної клітки ОСОБА_17 , від чого останній впав на підлогу. Далі, він витягнув ніж та поклав на стіл, який стояв поруч та почав перевіряти пульс у ОСОБА_18 . Зрозумівши, що його не має та останній мертвий, він подзвонив на лінію 102;

висновок експерта №11 від 15.01.2023 року, щодо дослідження тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що мають причинно-наслідковий зв`язок з настанням смерті останнього приблизно о 21:25 годині;

висновок експерта №11-1-додатковий від 17.02.2023 року, згідно якого враховуючи характер, локалізацію, особливості тілесних ушкоджень, а також напрямки ранових каналів колото-різаних поранень, неможливе заподіяння всього комплексу тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі трупа при механізмі та способі як було продемонстровано підозрюваним в ході проведення слідчого експерименту, тобто внаслідок одного удару ножем в область грудної клітки.

Перелічені докази та показання потерпілої зі свідками вказують лише на факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що не заперечується самим обвинуваченим ОСОБА_6 , інших обґрунтувань та аналізу дій останнього щодо наявності умислу на вбивство, місцевим судом у вироку не наведено.

На перевірку доводів сторони захисту про вчинення дій ОСОБА_6 в стані сильного душевного хвилювання, місцевий суд взагалі не дослідив висновок психіатричної експертизи та не послався на нього у вироку суду.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції хоча і дослідив надані стороною обвинувачення докази, однак не з`ясував всі обставини, які мають істотне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, не обґрунтував належним чином наявність умислу на вбивство у ОСОБА_6 , не перевірив належним чином доводи сторони захисту, щодо відсутності умислу на вбивство, вчинення інкримінованих дій в стані афекту та не навів у вироку переконливого обґрунтування, чому прийняв одні докази та відкинув інші, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Місцевий суд лише обмежився переліченням письмових доказів та допитом учасників кримінального провадження без належного обґрунтування та викладення мотивів свого рішення щодо наявності в діях ОСОБА_6 умислу на вбивство.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Таким чином, суд першої інстанції не перевірив належним чином доводи обвинувачено ОСОБА_6 про те, що між ним та потерпілим виник конфлікт в результаті якого він наніс одне ножове поранення та одразу убрав ніж, позбавляти життя ОСОБА_19 він не мав умислу, не навів переконливих мотивів щодо спростування вказаних доводів, що дає підстави сумніватися щодо правильності встановлених судом фактичних обставин та їх правової оцінки.

Згідно п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на ці обставини, судова колегія вважає за необхідне, керуючись ст. 9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені, зокрема п.п. 2, 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК, скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначену вище неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити усі доводи, які викладені в апеляційній скарзі й прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 424, 532 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , та прокурораКриворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 26 вересня 2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає..

Судді :