Справа № 610/3347/23
провадження № 1-кс/610/650/2023
УХВАЛА

20 грудня 2023 року слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2022 року за №0000475, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що 22 лютого 2022 року президент російської федерації (далі рф), реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05:00 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому збройними силами рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами зс та інших військових формувань рф здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом президента рф володимира путіна, рф незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи збройні сили рф та федеральну службу військ національної гвардії рф.

Так, одним із першочергових етапів реалізації злочинного умислу щодо збройного нападу на державу Україна передбачалося здійснення вторгнення найбільш підготовлених та мобільних підрозділів зс рф, у тому числі спеціального призначення, на територію держави Україна для організації силових захоплень та взяття під контроль будівель і споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі та здійснення силового впливу на їх діяльність; блокування та взяття під контроль військових частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, підрозділів Національної гвардії України для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії рф, оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості; перекриття та блокування авіаційного, транспортного та морського сполучення по території держави Україна з метою недопущення пересування військових підрозділів ЗС України та представників правоохоронних органів для протидії збройній агресії зс рф; пошкодження військових об`єктів ЗС України, які мають важливе оборонне значення та об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено.

У результаті веденням агресивної війни з боку російської федерації проти України, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не раніше 01 березня та не пізніше 20 березня 2022 року збройними формуваннями рф окуповано м. Балаклія Ізюмського району Харківської області з встановленням контролю над життєдіяльністю вказаного населеного пункту.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, з особистих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи надати допомогу державі-агресору та її збройним формуванням з метою завдання шкоди Україні, добровільно зайняв посаду т.зв.«исполняющего обязанности бойца специального отделения быстрого реагирования Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области».

Виконуючи функціональні обов`язки на займаній посаді у період часу з 01 червня 2022 року по кінець серпня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, збирав інформацію про місцевих мешканців, які мають зареєстровану зброю за місцем проживання, вилучав зареєстровану мисливську мисливську зброю у громадян, забезпечував охорону та контрольнопропускний режим адміністративної будівлі в т.зв. «народній міліції», за місцем розташування: АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу у період часу з 01 червня 2022 року по кінець серпня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, здійснювала прийом, переведення, звільнення працівників, займалася обліком особового складу, формуванням та веденням особових справ співробітників, тобто виконувала функції по роботі з кадрами в т.зв. «народній міліції».

Керівником Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 винесено постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 13.12.2022 визначено здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000475 від 22.09.2022 року за ознаками ч. 7 ст. 111-1 КК України СВ ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

У вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення-злочину обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 .

Слідчим СВ ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 21 листопада 2023 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке погоджено прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 за фактом вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України тобто в добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України 23 листопада 2023 року в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме в газеті «Урядовий кур`єр» та 21 листопада 2023 року на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_4 та повістки про виклик на ім`я ОСОБА_4 на 29.11.2023 о 10 год., 30.11.2023 о 10 год., 01.11.2023 о 10 год. до кабінету № 5 ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Балаклія, вул. Жовтнева, 33, для вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту в якості підозрюваного, а також вручення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з додатками до нього, в рамках кримінального провадження №0000475 від 22.09.2022. На вказані у повістках дати та час ОСОБА_4 не з`явився, причини неявки не повідомив, до теперішнього часу органом досудового розслідування його місцезнаходження не встановлено, за місцем свого мешканням останній відсутній.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченою ч. 7 ст. 111-1 КК України, який є особливо тяжким злочином, за який відповідно до санкції статті передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Для забезпечення конфіскації майна і можливого цивільного позову у порядку, визначеного кримінальним процесуальним законодавством, накладається арешт на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, на яких законом покладено матеріальні відповідальність за його дії, а також вилучається майно, на яке накладено арешт.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_4 має право власності на наступне нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідча посилалася на те, що необхідність арешту майна зумовлюється подальшим виконанням можливого вироку та забезпечення конфіскації майна, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, санкція якого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Посилаючись на викладене, слідча просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідча подала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала з наведених у ньому підстав, просила його задовольнити.

Третя особа, щодо майна якого розглядається клопотання про накладення арешту, у судове засідання не з`явився. Його неприбуття у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення з таких підстав.

Як убачається з матеріалів клопотання, слідчим відділенням відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000475. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) було внесено 22.09.2022 з кваліфікацією за ч. 7 ст. 111-1 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільна участь громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

З матеріалів клопотання вбачається, 22 лютого 2022 року президент російської федерації (далі рф), реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05:00 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому збройними силами рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами зс та інших військових формувань рф здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом президента рф володимира путіна, рф незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи збройні сили рф та федеральну службу військ національної гвардії рф.

Так, одним із першочергових етапів реалізації злочинного умислу щодо збройного нападу на державу Україна передбачалося здійснення вторгнення найбільш підготовлених та мобільних підрозділів зс рф, у тому числі спеціального призначення, на територію держави Україна для організації силових захоплень та взяття під контроль будівель і споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі та здійснення силового впливу на їх діяльність; блокування та взяття під контроль військових частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, підрозділів Національної гвардії України для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії рф, оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості; перекриття та блокування авіаційного, транспортного та морського сполучення по території держави Україна з метою недопущення пересування військових підрозділів ЗС України та представників правоохоронних органів для протидії збройній агресії зс рф; пошкодження військових об`єктів ЗС України, які мають важливе оборонне значення та об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено.

У результаті веденням агресивної війни з боку російської федерації проти України, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не раніше 01 березня та не пізніше 20 березня 2022 року збройними формуваннями рф окуповано м. Балаклія Ізюмського району Харківської області з встановленням контролю над життєдіяльністю вказаного населеного пункту.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, з особистих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи надати допомогу державі-агресору та її збройним формуванням з метою завдання шкоди Україні, добровільно зайняв посаду т.зв.«исполняющего обязанности бойца специального отделения быстрого реагирования Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области».

Виконуючи функціональні обов`язки на займаній посаді у період часу з 01 червня 2022 року по кінець серпня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, збирав інформацію про місцевих мешканців, які мають зареєстровану зброю за місцем проживання, вилучав зареєстровану мисливську мисливську зброю у громадян, забезпечував охорону та контрольнопропускний режим адміністративної будівлі в т.зв. «народній міліції», за місцем розташування: АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу у період часу з 01 червня 2022 року по кінець серпня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, здійснювала прийом, переведення, звільнення працівників, займалася обліком особового складу, формуванням та веденням особових справ співробітників, тобто виконувала функції по роботі з кадрами в т.зв. «народній міліції».

Вказане підтверджується відомостями, що містяться у витягу з ЄРДР від 22.09.2022 у кримінальному провадженні №0000475, копією картки первинного обліку інформації (запис № 2375 від 22.09.2022), копіями протоколів допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , копіями протоколів пред`явлення особи для впізнання, повідомленням про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) від 21.11.2023.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 3 ст. 132 КПК України зазначає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Вимоги до змісту клопотання про накладення арешту на майно та строків його подання до суду визначені ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексута відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження суд не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку, що досліджені в межах розгляду даного клопотання матеріали свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що сталися події кримінальних правопорушень, які дали підстави для повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.12.2023, ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 02.06.2007 на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 67,8 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішуючи питання про правову підставу для забезпечення кримінального провадження слідчий суддя зазначає, що санкція статті інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбачає призначення покарання з можливістю конфіскації майна.

З огляду на зазначене, у слідчого судді є достатньо підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, за результатами розгляду даного кримінального провадження, може призначити ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації майна. У зв`язку з чим приходить до висновку про доцільність накладення арешту на майно, яке належить підозрюваним з метою забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії(Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за можливе накласти арешт на нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 шляхом заборони його розпорядження та відчуження.

Слідчий суддя зазначає, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право власності є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону розпорядження та відчуження (тобто, не забороняє користування).

При цьому, слідча суддя звертає увагу на те, що власники або володільці майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково (ч.1 ст.174 КПК).

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.2 ст. 174 КПК України).

Керуючись статтями 131, 132, 170 - 175, 309, 369-372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження та відчуження на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 67,8 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18946169, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 02.06.2007, видавник: приватний нотаріус ОСОБА_15 , до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1