Номер провадження: 11-сс/813/1568/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судових засідань - ОСОБА_5 ,

представника скаржника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.09.2023 року про відмову у відкритті провадження,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 про повернення застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що заяви, скарги, клопотання, розглядаються слідчим суддею лише під час досудового розслідування. Після закінчення досудового розслідування зауваження на такі дії можуть подаватись під час проведення судом підготовчого провадження. Слідчий суддя послався на відсутність підстав для розгляду заяви про повернення застави, оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрито.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання захисника про повернення застави, внесеної за ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Печерського райсуду м. Києва від 07.04.2017 року.

Апелянт посилається на те, що прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 10.03.2022 року винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000613 від 16.12.2021 року відносно ОСОБА_6 , якому було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 3, 5 ст, 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст.189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України. При цьому, ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних злочинів спочатку в кримінальному провадженні № 0000107 від 10.04.2013, яке неодноразово зазнало перетворень як шляхом виділення, так і об`єднання з іншим кримінальним провадженням, та остаточно було виділено кримінальне провадження №0000613 від 16.12.2021 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні вказаних злочинів, яке і було закрито прокурором у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів та вичерпані можливості їх отримати. Під час досудового розслідування виділення та об`єднання кримінальних проваджень, біло виділено провадження № 0001056 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 189 КК України, та ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року у справі № 757/19770/17-к у кримінальному провадженні № 0001056 застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 128 000,00грн. Вказані грошові кошти були внесені на депозитний рахунок та до теперішнього часу не звернуті в дохід держави. Апелянт зазначає, що з моменту повідомлення про підозру ОСОБА_6 та внесення застави, кримінальне провадження №0001056 зазнало перетворень, та як вказано вище було виділено у кримінальне провадження №0000613, яке постановою прокурора закрито відносно ОСОБА_6 , проте застава за останнього повернута не була, а тому слідчий суддя безпідставно відмовив у відкритті провадження.

Адвокат також посилається на те, що досудове розслідування кримінального провадження №0000613 на даний час не завершене, а тому слідчий суддя має право та наділений повноваженнями на розгляд клопотання про повернення застави.

Судовий розгляд апеляційної скарги проведено за відсутності прокурора, який про дату та час судового розгляду сповіщався належним чином, однак до суду апеляційної інстанції не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду кримінального провадження не подавав.

Заслухавши суддю-доповідача; думку адвоката, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України (далі - КПК) основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження в провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 про повернення грошової застави.

Відповідно до долучених матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3, 5 ст, 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України. При цьому, ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних злочинах від початку у кримінальному провадженні №0000107 від 10.04.2013, яке неодноразово зазнало перетворень як шляхом виділення, так і об`єднання з іншим кримінальним провадженням, та остаточно було виділено у кримінальне провадження №0000613 від 16.12.2021 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні вказаних злочинів, яке і закрито прокурором у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості в тому числі ОСОБА_6 в суді і вичерпані можливості їх отримати. При цьому, під час досудового розслідування виділення та об`єднання кримінальних проваджень, було виділено провадження № 0001056 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 189 КК України, та ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року у справі №757/19770/17-к у кримінальному провадженні №0001056 застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 128 000,00 грн. Вказані грошові кошти були внесені на депозитний рахунок та до теперішнього часу не звернуті в дохід держави.

В подальшому кримінальне провадження №0001056 зазнало перетворень, та як вказано вище та було виділено у кримінальне провадження №0000613, яке постановою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 10.03.2022 року закрито відносно ОСОБА_6 , проте застава ОСОБА_6 повернута не була.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.284 КПК рішення прокурора про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного не є перешкодою для продовження досудового розслідування щодо відповідного кримінального правопорушення, а досудове розслідування кримінального провадження №0000613 від 16.12.2021 року щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч.1 ст.110-2, ч.4 ст.190, ст.219 КК Українипродовжено.

Водночас при закритті кримінального провадження відносно підозрюваного ОСОБА_6 прокурором не приймалося рішення стосовно запобіжного заходу у виді застави, який був застосований до підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Мотивуючи відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 слідчий суддя зазначив, що питання повернення застави після закриття кримінального провадження до повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України не відноситься.

Для вирішення питання, чи є обґрунтованим рішення слідчого судді, слід вирішити питання, в яких випадках припиняє свою дію запобіжний захід, та до кола чиїх повноважень відноситься питання щодо скасування заходу забезпечення кримінального провадження у разі закриття провадження прокурором.

Заходи забезпечення кримінального провадження згідно з ч.1 ст.131 КПК застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.9 ч.2 вище зазначеної статті визначено, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, серед яких є запобіжний захід у виді застави.

Згідно з ч.11 ст.183 КПК застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

В свою чергу, ч.4 ст.132 КПК визначено, що ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналогічна підстава про припинення заходів забезпечення кримінального провадження знайшла своє відображення в ст.203 КПК.

Так, на слідчого суддю, суд покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, і він наділений повноваженнями, в тому числі вирішувати питання про застосування до підозрюваного (обвинуваченого) за клопотанням органу досудового розслідування/прокурора запобіжного заходу, а також скасовувати такий запобіжний захід та приймати рішення про закриття кримінального провадження.

Аналогічними повноваженнями щодо закриття кримінального провадження наділений прокурор.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.3 КПК прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Тобто, із аналізу норм КПК, в тому числі щодо припинення дії запобіжного заходу при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, вбачається, що саме той орган, який постановив рішення про закриття кримінального провадження, приймає рішення щодо заходу забезпечення кримінального провадження.

В даному випадку, слід провести аналогію з обов`язком слідчого судді та прокурора у разі закриття кримінального провадження щодо вирішення питання про скасування ще одного заходу забезпечення кримінального провадження, такого як арешт майна.

Так, у відповідності до ч.3 та ч.4 ст.174 КПК прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації; суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Зазначені приписи ще раз підтверджують той факт обставину, що орган/посадова особа, яка прийняла рішення про закриття кримінального провадження, зобов`язана прийняти рішення про припинення дії заходу забезпечення кримінального провадження, якщо до повноважень такої особи, входить вирішення такого питання (що не стосується слідчого та дізнавача, які не наділені таким правом у разі повідомлення особі про підозру).

Тобто, діючий КПК не містить повноважень слідчого судді щодо прийняття рішення про припинення дії застави за клопотанням сторони захисту, коли кримінальне провадження стосовно особи закрив прокурор, який будучи повноважним на прийняття рішенні про припинення запобіжного заходу у виді застави, таке питання не вирішив.

При цьому, у даному кримінальному провадженні №0000613 від 16.12.2021 року досудове розслідування щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч.1 ст.110-2, ч.4 ст.190, ст.219 КК Українина даний час триває.

Як пояснив в судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , ОСОБА_6 до прокурора з клопотанням про припинення запобіжного заходу та повернення застави не звертався.

З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого судді повноважень на припинення дії запобіжного заходу у виді застави на підставі постановленої прокурором постанови про закриття кримінального провадження щодо особи, остання має право звернутись саме до прокурора, який виніс ухвалу, з клопотанням про припинення такого запобіжного заходу.

За наведених підстав ОСОБА_6 особисто, або через свого захисника не позбавлений права звернутись до прокурора-процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000613 від 16.12.2021 року із клопотанням про припинення заходу забезпечення кримінального провадження у виді застави з підстав закриття прокурором кримінального провадження щодо ОСОБА_6 .

Водночас, у разі відмови прокурором у задоволенні такого клопотання, сторона захисту не позбавлена в установленому законом порядку, відповідно до положень ст.303 КПК, звернутись зі скаргою на бездіяльність прокурора до слідчого судді та оскаржити таке рішення, тим більш, що до судове розслідування в даному кримінальному провадженні триває.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої ухвали слідчого судді, а тому апеляційна скарга представника скаржника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.09.2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 про повернення застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4