Справа № 182/4050/22
Провадження № 1-кп/0182/979/2022
У Х В А Л А

Іменем України

21.12.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді (зі складу колегії суддів) ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000107 від 31.08.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Покров, місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.2 ст.306 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Покров, місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.2 ст.306 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Покров, місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.2 ст.306 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

в с т а н о в и в:

1.В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Прокурором до суду подані клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

3.Член колегії суддя ОСОБА_10 перебуває у відпустці.

4.Згідно із п.20-5 Перехідних положень до КПК Украйни тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

5.Перехідними положеннями передбачено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

6.Тому питання щодо продовження строків тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглядається у складі головуючого судді ОСОБА_1 .

7.Прокурором заявлені клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожного окремо, строком на 60 діб посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду та впливу на свідків і інших обвинувачених, оскільки останні обвинувачуються у скоєнні особливо тяжких злочинів та вони повною мірою усвідомлюють невідворотність покарання і настання для них передбачених законом обмежень їх прав та свобод. Також послався на те, що обвинувачені офіційно ніде не працювали та, на думку прокурора, кожен заробляв на життя тим, що з корисливих спонукань збував психотропні речовини. Крім того, відносно ОСОБА_4 в суді наявні інші кримінальні провадження. Тому вважає, що наявний ризик вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченими чи продовження злочинної діяльності. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

8.Обвинувачена ОСОБА_3 заперечила проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_4 , де мешкає її мати. Також зазначила, що має на утриманні малолітню дитину, котра потребує її турботи. Батько дитини не може доглядати сина. Крім того зазначила, що її матір є пенсіонеркою та потребує підтримки і лікування. Ухилятись від суду не збирається.

9.Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 заперечив проти задоволення заявленого прокурором клопотання, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність ризиків вказаних прокурором. Зауважив на тому, що обвинувачена має міцні соціальні зв`язки (матір пенсіонерку та малолітню дитину), раніше працювала перукарем, має місце проживання. Мати може забезпечити її процесуальну поведінку та утримання. Батько дитини не може надати належні умови виховання, тому на зараз дитина фактично позбавлена опіки та піклування матері. Жодних намірів на переховування від суду чи впливу на свідків у його підзахисної немає. Усі ризики зазначені прокурором є безпідставні та недоведені. Розмір застави у 1000000 грн. визначений судом, є неспіврозмірний та становить надмірний тягар. Тому, просив суд змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме: на домашній арешт за вказаною обвинуваченою адресою, оскільки там проживають її матір та дитина. Мати не заперечує проти перебування її доньки під час домашнього арешту за адресою її мешкання та готова утримувати ОСОБА_3 . Крім цього, захисником подано письмові заперечення на клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з посиланням на практику ЄСПЛ. До заперечень додано заяву колишнього чоловіка ОСОБА_11 , копія пенсійного посвідчення ОСОБА_12 (матері обвинуваченої) та довідка про стан її здоров`я, копія рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 ; копія свідоцтва про народження малолітнього сина ОСОБА_13 , 2008 року народження.

10.Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечував, просив щодо нього застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки там проживає його мати, котра потребує допомоги.

11.Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 підтримав свого підзахисного, заперечив проти клопотання прокурора. Зазначив, що підозра не обґрунтована, ризики не доведені, також не зрозуміло чому лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити розгляд справи. Також зауважив на тому, що клопотання прокурора ґрунтується виключно на припущеннях, відсутні докази зазначених ризиків, до клопотання не додано заявлених додатків. Крім того, вказав на те, що подано два клопотання про запобіжний захід, а саме: спочатку до Орджонікідзевського міського суду, яке не розглянуто, а потім до Нікопольського міськрайонного суду. Зауважив на тому, що у ОСОБА_4 наявні міцні соціальні зв`язки (матір та вітчим), котрі готові його утримувати у разі застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у нього є місце роботи майстром з ремонту мобільних телефонів та будівельником, послався на презумпцію невинуватості. На думку захисника докази зібрані у кримінальному провадженні незаконні та не відповідають нормам законодавства.

12.Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти клопотання прокурора. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_5 , жодного впливу на свідків чинити не збирається та зобов`язувався з`являтися до суд у на першу вимогу.

13.Захисник адвокат ОСОБА_9 свого клієнта підтримала, просила змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт посилаючись на практику ЄСПЛ. З приводу клопотання прокурора зазначила наступне: клопотання прокурора не обґрунтовано, відсутні докази ризиків зазначених прокурором, клопотання ґрунтується виключно на припущеннях прокурора, зокрема, чому саме її клієнт може переховуватись у м. Луганську чи якимось чином впливати на свідків. За тривалий час досудового слідства та судового провадження жоден свідок не повідомив про вплив з боку ОСОБА_5 .

14.Крім того, захисники обвинувачених зауважили на тому, що вважають, що обвинувачені незаконно утримуються під вартою. Про це ними були подані клопотання до слідчих суддів, за місцем перебування обвинувачених під вартою, в порядку ст.206 КПК України, однак рішення не отримали. Захисник ОСОБА_8 повідомив, що він був присутнім в судовому засіданні та йому відомо, що в задоволенні клопотання відмовлено.

15.Прокурор проти заявленого клопотання сторони захисту заперечив та підтримав раніше заявлене клопотання. Щодо звернення сторони захисту в порядку ст.206 КПК України (незаконне тримання під вартою) зазначив, що слідчими суддями було відмовлено у задоволенні заявлених клопотань та порушень не встановлено.

16.Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд враховує наступне.

17.Дане кримінальне провадження надійшло до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 28.10.2022.

18.В судовому засіданні встановлено, що відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожного окремо, було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався до 27.10.2022 із можливістю внесення застави.

19.Після, даний запобіжний захід в силу ч.5 ст.615 КПК України вважався продовженим на строк не більш ніж два місяці.

20.Сторони кримінального провадження не заперечували, що строк запобіжного заходу станом на 21.10.2022 не сплив (з урахуванням ст.615 КПК України та рішень слідчого судді).

21.При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються особи та дані, які їх характеризують і можуть свідчити на користь збільшення/зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

22.Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

23.Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

24.Суд, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

25.Суд звертає увагу на те, що наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

26.При цьому, слід зауважити на позиції Європейського Суду з прав людини, яка, згідно ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, є частиною національного законодавства, щодо підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, яке ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа «Руденко проти України»).

27.В контексті п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду), навіть, обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду, в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

28.Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинне носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

29.Національне законодавство у вигляді змісту положень ч.3 ст.199 КПК України і, зокрема, ст.315 КПК України, накладають на суд обов`язок перевірити усі складові, з якими закон пов`язує вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

30.Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує з усталеної практики Європейського суду з прав людини (справа «Тодоров проти України»).

31.Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа «Бакчиєв проти Молдови»).

32.Ризик переховування обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від суду, аналізуючи кожного окремо, поряд із наявністю місця реєстрації, проживання та їх міцних соціальних зв`язків (родин), що встановлено і органом досудового розслідування, і судом, хоча й існує, однак, зі сплином часу, є малоймовірним.

33.Також, не достатньо обґрунтованим для продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є ризик щодо незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених, оскільки такий незаконний вплив прокурором, на думку суду, не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах щодо можливості такої поведінки обвинувачених та не зазначено у який спосіб можливий такий вплив, а відповідно до ст.42, 66 КПК України, обвинувачені та свідки мають право на забезпечення їх безпеки у передбачених законом випадках.

34.Щодо посилання сторони обвинувачення на існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження злочинної діяльності, то обґрунтування носить не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту існування ризику до суду не надано. З цих підстав, цей ризик не враховується судом при вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як недоведений.

35.Таким чином, керуючись принципом верховенства права та враховуючи недоведеність прокурором продовження існування ризиків, які були враховані при обранні запобіжного заходу, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному проваджені щодо кожного обвинуваченого окремо є неспівмірним меті заходу.

36.У даному кримінальному провадженні, зваживши всі обставини у їх сукупності, в тому числі, і відомості щодо особистостей обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожного окремо, суд вважає, що запобігти ризикам переховування, вчинення незаконного впливу на свідків та обвинувачених, можливо шляхом застосування до обвинувачених альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для кожного окремо.

37.При цьому, покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в умовах здійснення нагляду з боку працівників поліції надасть додаткових гарантій дотримання обвинуваченими належної процесуальної поведінки та покладеного обов`язку явки до суду.

38.Отже, клопотання обвинувачених та їх захисників про зміну запобіжного заходу підлягають задоволенню, а в задоволенні клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою слід відмовити за відсутності достатніх підстав.

Керуючись статтями 177, 181, 183, 315, 371, 372, 376, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1.У задоволенні клопотань прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожного окремо, відмовити.

2.Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити.

3.Змінити обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід, застосувавши до неї запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, на строк не більш ніж 60 діб, до 17 лютого 2023 року включно.

Покласти на ОСОБА_3 на строк до 17 лютого 2023 року включно наступні обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

-не відлучатися з місця фактичного проживання ( АДРЕСА_4 ), без дозволу суду.

4.Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід, застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, на строк не більш ніж 60 діб, до 17 лютого 2023 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 на строк до 17 лютого 2023 року включно наступні обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

-не відлучатися з місця фактичного проживання ( АДРЕСА_2 ), без дозволу суду.

5.Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід, застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, на строк не більш ніж 60 діб, до 17 лютого 2023 року включно.

Покласти на ОСОБА_5 на строк до 17 лютого 2023 року включно наступні обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

-не відлучатися з місця фактичного проживання ( АДРЕСА_5 ), без дозволу суду.

6.Виконання ухвали в частині дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту покласти на відділення Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинувачених.

7.Контроль за поведінкою обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які перебувають під цілодобовим домашнім арештом, покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

8.Звільнити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з-під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 23 грудня 2022 року.

Суддя: ОСОБА_1