Справа № 1-131/2010
Провадження № 1-в/539/5/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_6 про звільнення від відбуття додаткового покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку в частині конфіскації всього належного йому майна й скасування арешту майна,

встановив:

19 грудня 2023 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшло клопотання ОСОБА_6 про звільнення від відбуття додаткового покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку в частині конфіскації всього належного йому майна й скасування арешту майна.

Заявник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання з підстав викладених в ньому та письмових пояснень.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що після дослідження даного кримінального провадження, було направлено виконавчий лист для стягнення майна на користь держави. В подальшому було прийнято рішення про закриття даного провадження, та на даний час встановити причину виконання чи не виконання рішення суду не можливо, оскільки виконавче провадження у зв`язку із плином часу знищене, є тільки кінцеве рішення. На підставі викладених матеріалів, що були досліджені, повторно на виконання рішення не направлялося. Не заперечує щодо задоволення даного клопотання.

Представник ДВС ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що на виконання перебувало три виконавчих листа, щодо доказів та майна ОСОБА_6 . Зайти в саме виконавче провадження вже не можливо, оскільки старого реєстру вже не існує. Може надати акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, де зазначено, що дане виконавче провадження про конфіскацію майна знищено у зв`язку із закінченням строків зберігання, тобто самих матеріалів у відділі немає. Може тільки припустити, що в тій справі дійсно було виділення частки, частка ця виділилася по рішенню суду, але для того щоб передати на реалізацію дане майно, то необхідно щоб воно було внесено до відповідного реєстру. Для того, щоб внести цю частку в реєстр потрібно було авансування витрат виконавчого провадження. Це безкоштовно не робиться. І для виготовлення документації для передачі на реалізацію, і для експерта для визначення оцінки, вартості цього майна. Не може стверджувати, але вважає, що таких документів не було, оскільки була переписка з боржником, щоб можливо він авансував ці витрати для виготовлення цієї документації. Але відповідно мабуть фінансування цього не було. Були відповідні роз`яснення про те, що якщо не можливо виконати повністю рішення у зв`язку з тим, що відсутній запис про право власності в реєстрі на право власності, то вони не можуть провести цю реалізацію майна і відповідно закривають його, як фактичне виконання.

Вислухавши думку прокурора, представника заявника, представника ДВС ОСОБА_7 дослідивши клопотання та матеріали кримінальної справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву з наступних підстав.

Відповідно до статті 125,126 КПК України 1960 року, слідчий за клопотанням цивільного позивача або з своєї ініціативи зобов`язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в справі цивільного позову, а також можливого в майбутньому цивільного позову, склавши про це постанову. В справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов`язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову. При цьому, накладення арешту на майно скасовується, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з метою забезпечення відшкодування збитків завданих злочином, слідчим СВ Лубенського МВ ГУ МВС України в Полтавській області ОСОБА_8 був накладений арешт на майно ОСОБА_6 де б це майно не знаходилось. (Том 3 а.с.м.к.п.1)

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2010 року, ОСОБА_6 засуджений за ст.307 ч.2 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Після набрання вироком суду законної сили, виконавчий лист щодо конфіскації майна засудженого ОСОБА_6 , направлений на виконання 13.09.2010 року начальнику ВДВС у Лубенському районі. (Том 3 м.к.п.)

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.09.2010 року відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №1-131/2010 про конфіскацію належного ОСОБА_6 майна на користь держави. (Том 3 м.к.п.)

Відповідно до довідки №1097 від 18.07.2023 року КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» станом на 29.12.2012 року за ОСОБА_6 зареєстровано: квартиру АДРЕСА_1 , яка є приватною спільною власністю з ОСОБА_9 (а.с.12)

Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.09.2023, ОСОБА_6 з 18.02.2008 року є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі приватизації. (а.с.10)

Згідно ст. 49 КВК України, конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

При цьому, не підлягає конфіскації майно, що належить засудженому на правах приватної власності чи є його часткою у спільній власності, необхідне для засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні. Перелік такого майна визначається законом України.

Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 був засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років з конфіскацією всього належного йому майна. При цьому, п.3 ч.1 ст.80 КК України визначено, що в такому випадку особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`ять років.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.04.2013 року закінчено виконавче провадження по виконавчому листу №1-131/2010 про конфіскацію належного ОСОБА_6 майна на користь держави, з підстав фактичного повного виконання рішення, майно, належне боржнику на праві власності, яке підлягає конфіскації відсутнє. (Том 3 м.к.п.)

Начальником Лубенського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було надано відповідь про те, що в проваджені Відділу станом на 19.09.2023 року відсутні відкриті провадження щодо ОСОБА_6 (а.с.11)

Дану довідку суд вважає належним та допустим доказом щодо підстав не виконання вироку суду в частині конфіскації майна ОСОБА_6 , оскільки вона підтверджується й опитаним під час судового розгляду клопотання представником ДВС ОСОБА_7 , яка вказала про відсутність відкритих проваджень щодо ОСОБА_6 .

За змістом ст. 80 КК України визначено, що строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. При цьому, перебіг давності припиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

Втім, ухилення від відбування покарання це умисне діяння засудженого, спрямоване на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку до виконання. При цьому, якщо обвинувальний вирок не приведений у виконання не з вини засудженого, то такі дії не можна кваліфікувати як ухилення від відбування покарання.

Станом на час розгляду клопотання, сплинуло більше 10 (десяти) років з моменту набрання вироком законної сили та, відповідно, закінчились визначені кримінальним законодавством України строки давності виконання додаткових покарань, які чітко врегульовані ст. 80 КК України, а саме, вони визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду, а також те, що на даний час додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не виконано, не з вини ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що наявні усі необхідні підстави для задоволення клопотання про звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації всього майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2010 року та скасувати арешт накладений на підставі постанови слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.409, 411 КПК України 1960 року,

постановив:

Клопотання ОСОБА_6 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку в частині конфіскації всього належного йому майна.

Арешт накладений на майно ОСОБА_6 на підставі постанови слідчого Бондаренка від 12.02.2010 року - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду проголошений 08 лютого 2024 року о 12-00 годині.

Суддя ОСОБА_1