Справа № 201/8147/23
Провадження № 1-кп/201/791/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №0000719 від 24.12.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, хронічну хворобу, одружений, на утриманні перебуває дитина ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), пенсіонер, особа з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрований і проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

представник потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

24 грудня 2022 року приблизно о 06 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , здійснював рух на дозволяюче зелене світло світлофора, у темний час доби без увімкненого вуличного освітлення, по сухому, асфальтобетонному дорожньому покриттю пр. Героїв, в Соборному районі м. Дніпро, проїжджа частина якої має по чотири смуги для руху в кожному напрямку, з боку вул. Б. Слави в напрямку вул. Набережна Перемоги в м. Дніпро.

В цей же час, тобто 24 грудня 2022 року, приблизно о 06 годині 20 хвилин на проїжджій частині пр. Героїв в Соборному районі м. Дніпро, в порушення вимог п.п. 4.7, 4.9, Правил дорожнього руху України, рухаючись на забороняючий сигнал світлофора по регульованому пішохідному переходу рухався пішохід ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, який в процесі свого руху перетнувши острівець безпеки, змінив напрямок руху ліворуч, та продовжив перетинати проїзну частину діагонально, за межами пішохідного переходу.

Далі 24 грудня 2022 року, приблизно о 06 годині 20 хвилин, у ході руху водій ОСОБА_3 , проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був та міг їх передбачити, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху та маючи можливість об`єктивно виявити пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину пр. Героїв у м. Дніпро, зліва на право відносно руху автомобіля, за межами регульованого пішохідного переходу, завчасно не вжив усіх можливих дій для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого 24 грудня 2022 року приблизно о 06 годині 20 хвилин, в районі буд. 3-Д по пр. Героїв у м. Дніпро здійснив наїзд передньою правою частиною керованого автомобіля «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праву бічну та дещо задню поверхню тіла пішохода ОСОБА_9 ..

Своїми діями водій автомобіля «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 (б), 12.3, Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язано знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3.: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

Порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 , знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події, в результаті якої ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла - забійна рана в проекції зовнішнього потиличного бугра, садно в лівій тім`яно-потиличній ділянці з крововиливом у товщу м`яких покривів голови відповідно, крововиливи під м`яку мозкову оболонку на випуклій поверхні правої півкулі мозку; садно на розгинальній поверхні правого передпліччя майже на всьому протязі, синець на тильній поверхні правої кисті, крововилив у товщу м`яких тканин починаючи від нижньої третини шиї з розповсюдженням на міжлопаткову, лопаткову ділянку, з переходом на задньо-право-бічну поверхню тулубу до рівня крижової кістки з кишенеподібним відшаруванням м`яких тканин та розмізженням жирової клітковини, багатоуламковий перелом правої лопатки, переломи 1-7 ребер по лівій передньо-пахвовій лінії (непрямі), переломи 1-9 ребер по лівій біляхребтовій лінії 3 ушкодженням пристінкової плеври; косо-поперечні переломи 1-12 ребер по правій біля хребтовій лінії та 2-9 ребер по правій лопатковій лінії (прямі) з ушкодженням пристінкової плеври; поперечні переломи 1-6 ребер по правій передньо-пахвовій лінії (непрямі) з крововиливами довкола, повний поперечний перелом тіла 4-го грудного хребця з повним розривом оболонок та речовини мозку; забої легень, крововилив у навколо гортальну, навколониркову клітковину, зв`язки печінки та брижу кишечнику, розриви 7 печінки, крововиливи в обидві плевральні та черевну порожнину порожнини; синець у верхній третині правої гомілки по зовнішній поверхні, синець на зовнішній поверхні правої гомілки у середній третині, синець в проекції зовнішньої кісточки правої стопи, синець на внутрішній поверхні лівого стегна, який розповсюджується на внутрішню поверхню колінного суглобу та частково на передньо-внутрішню поверхню гомілки у верхній третині, 2 синці по передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки; синець по зовнішній поверхні лівої гомілки починаючи від середньої третини з наступним розповсюдженням на зовнішню та передню поверхню гомілково-ступневого суглобу; синець з садном в проекції зовнішньої кісточки; крововилив в проекції правого кульового суглобу з розповсюдженням на верхній та нижній зовнішній квадранти сідниці з кишенеподібним відшаруванням м`яких тканин та розмізженням жирової клітковини, крововилив на задньо-зовнішній поверхні правого стегна у середній третині, крововиливи відповідно описаним синцям на правій гомілці та гомілково-ступневому суглобі, крововилив у товщі лівого сідничного м`язу в проекції верхньо-зовнішнього квадранту, крововилив по задній поверхні лівого стегна у середній третині, з розповсюдженням у товщу двоголового м`язу стегна, крововилив по внутрішньо-задній поверхні лівого стегна, починаючи від нижньої третини з розповсюдженням на колінний суглоб, підколінну ямку та на передньо-внутрішню поверхню гомілки на всьому протязі з розповсюдженням на тильну поверхню стопи з кишене подібним відшаруванням м`яких тканин та розмізженням жирової клітковини, закритий перелом лівої малогомілкової кістки на рівні зовнішньої кісточки, уламковий перелом метафізу дистальної частини великогомілкової кістки.

Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_9 , у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та призвели до його смерті.

Смерть ОСОБА_9 настала за ІНФОРМАЦІЯ_3 о 07 годин 20 хвилин у

КП «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечникова», за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, 14, від сумісної тупої травми тіла з переломом ребер по декільком анатомічним лініям, лівої лопатки, грудного хребця, кісток лівої гомілки та ушкодженням внутрішніх органів, яка ускладнилась розвитком шоку.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за частиною 2 статті 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

2.Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, повідомив, що намагався частково відшкодувати шкоду потерпілому, але останній відмовився в отриманні коштів від нього в розмірі 15 000 грн при тому, що сам потерпілий не висловлювався щодо суми, необхідної йому для відшкодування шкоди. Звернув увагу, що подія ДТП застрахована і страхова компанія цілком покриє завдані збитки. Просив суд його суворо не карати.

3.Позиція потерпілого

Потерпілий від свого допиту відмовився, оскільки свідком події ДТП він не був, наполягав на найсуворішому покаранні, підтвердив, що дійсно він відмовився від надісланої через Укрпошту обвинуваченим суми відшкодування шкоди в 15 000 грн, оскільки така сума його не влаштовує, зауважив, що він дійсно не висловлював обвинуваченому про розмір суми для відшкодування шкоди. Перед останнім словом ОСОБА_3 через канцелярію суду надав заяву, в якій просив призначити йому покарання без іспитового строку.

4. Докази, які були досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого учасники не заперечували.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Загальні положення

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Суд, середіншого, враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особистунедоторканність. Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави - захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки, що проявилось в осуді вчиненого, у намаганні частково відшкодувати шкоду (потерпілий від її прийняття відмовився), вибаченні перед потерпілим.

З урахуванням ч. 2 ст. 66 КК України, суд вважає за необхідне визнати обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, похилий вік обвинуваченого, який, вразі відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, може негативно вплинути на стан здоров`я останнього.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання - не встановлено.

Призначення покарання

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, виходячи з положень ч. 5 ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії тяжкого злочину.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким злочином, однак вчиненого з необережності, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, рівень культури та освіти, критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння та щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

Застосування положень ст. 75 КК України

Разом з тим, згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003№ 7«Про практику призначення судами кримінального покарання» вказано, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом, в тому числі і менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

При цьому суд не враховує думку потерпілого про призначення ОСОБА_3 найсуворішого покарання з огляду на те, що думка потерпілого може враховуватись судом при призначенні покарання в сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, однак не є вирішальною, і не має над ними пріоритету. Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року (справа № 752/8309/16-к, провадження № 51-284км18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року (справа № 682/956/17,провадження № 13-31кс19).

З огляду на зазначені обставини які підлягають обов`язковому врахуванню, думки прокурора, який в судових дебатах просив призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України, добровільному намаганні обвинуваченим частково відшкодувати шкоду потерпілому, особи обвинуваченого, який має середньо-спеціальну освіту, хронічну хворобу, одружений, на утриманні перебуває дитина ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), пенсіонер (особа похилого віку), є особою з інвалідністю ІІІ групи, має постійне місце реєстрації і проживання, за яким характеризується позитивно, вчинивзлочин вперше, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Призначаючи іспитовий строк суд також враховує дії пішохода ОСОБА_9 , який в порушення вимог п.п. 4.7, 4.9 Правил дорожнього руху України, рухався на забороняючий сигнал світлофора по регульованому пішохідному переходу, перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля і в процесі свого руху, перетнувши острівець безпеки, змінив напрямок руху ліворуч та продовжив перетинати проїзну частину діагонально вже за межами пішохідного переходу.

Додаткове покарання

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, суд приходить до висновку про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, з наступних підстав.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачене додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпекидорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

ПорушенняПДР України, допущені обвинуваченим, знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Крім того, скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України віднесено до злочинів проти безпеки руху, а тому суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та протиправні дії обвинуваченого пов`язані з нехтуванням Правил дорожнього руху України, призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок чого спричинено смерть потерпілої особи. Це свідчить про відсутність у обвинуваченого належних навиків керування транспортними засобами і застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами надасть йому можливість, в разі бажання в подальшому керувати транспортними засобами, додатково вивчити правила дорожнього руху та пройти додаткові навчання у відповідних навчальних закладах щодо покращення навиків керування.

Призначене покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову

У даному кримінальному провадженні цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, пред`явлено не було.

8.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Клопотань про застосування запобіжного заходу не надходило, а тому враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.

Розмір витрат на залучення експертів під час досудового розслідування всього складають 6 844,48 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого за наступними експертизами:

- за залучення судового експерта Дніпропетровського НДЕКЦ для проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу витрати складають 1 510,24 грн. (висновок експерта № СЕ-19/104-23/740-ІТ від 26.01.2023);

- за залучення судового експерта Дніпропетровського НДЕКЦ для проведення судової автотехнічної експертизи витрати складають 1 510,24 грн. (висновок експерта № СЕ-19/104-23/8581-ІТ від 07.03.2023);

- за залучення судового експерта Дніпропетровського НДЕКЦ для проведення судової автотехнічної експертизи витрати складають 1 912,0 грн. (висновок експерта № СЕ-19/104-23/17335-ІТ від 24.05.2023);

- за залучення судового експерта Дніпропетровського НДЕКЦ для проведення судової автотехнічної експертизи витрати складають 1 912,0 грн. (висновок експерта № СЕ-19/104-23/21102-ІТ від 24.05.2023);

Керуючисьст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (КБК 24060300) витрати на проведення експертиз в розмірі 6 844,48 грн.

Запобіжний захід не застосовувався.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази:

- автомобіль «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поставлено на майданчик тимчасового тримання за адресою: м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, 105 - після набрання вироком законної сили повернути його власнику ОСОБА_8 або його довіреній особі, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2022 року на вказаний автомобіль (справа № 202/11013/22);

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1