Справа № 953/9808/23
н/п 1-кс/953/7926/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2023 р. . м..Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого 3-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003514 від 09.12.2022 про обрання в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Ізюм Харківської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч. 5 ст. 111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2023 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого 3-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003514 від 09.12.2022 про обрання в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч. 5 ст. 111-1 КК України, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003514 від 09.12.2022 за ознаками вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянки України ОСОБА_5 під час окупації м. Ізюм Харківської області, в невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше червня 2022 року, виник злочинний умисел, направлений на співпрацю з представниками збройних сил Російської Федерації, а саме: вчинення дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора в навчальних закладах на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН). До складу ООН входить 193 держави, зокрема, Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени зазначеної організації утримуються у своїх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; №2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплені обов`язки держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців або посилання таких найманців на територію іншої держави.

Окрім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року №3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

-застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

-застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

-вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будьяка військова окупація, хоч би який тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини;

-бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

-блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

-напад збройними силами держави на сухопутні, морські чи повітряні сили чи морські та повітряні флоти іншої держави;

-застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з державою, що приймає, порушуючи умови, передбачені в угоді або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

-дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала у розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

-засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівносильно наведеним вище актам, або її значну участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, будь то політичного, економічного, військового чи іншого характеру не можуть бути виправданням агресії.

Окрім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили або загрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання суперечок та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва, серпня 1975 року, який був підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) зазначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту та неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Відповідно до пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні свої зобов`язання згідно з принципами Заключного акту співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність, суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою або її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що жодна їхня зброя ніколи не використовуватиметься проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримання миру та стабільності у Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, укладеного між державами СНД, серед яких є Україна та Російська Федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів одна одної та зобов`язалися виступати проти будьяких дій, що підривають їх непорушність, а також вирішувати всі суперечки, що виникають з питань кордонів та територій, лише мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо вони виникнуть; не встановлювати із нею політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій та комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічну, фінансову, військову та іншу допомогу.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною та незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати та змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народу і не може бути узурповане державою, її органами чи посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права та свободи, честь та гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України. Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська. Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою України.

Незважаючи на викладене, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення зазначених вище міжнародних нормативно-правових актів, 22 лютого 2022 року президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволене.

24 лютого 2022 року о 5 годині президент Російської Федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. Збройними Силами Російської Федерації, які діяли за наказом керівництва Російської Федерації та Збройних Сил Російської Федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська Російської Федерації вдерлися сухопутним шляхом на територію суверенної держави України.

У відповідь на вказані дії 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку та який діє до теперішнього часу.

Законом України від 22.05.2022 № 2265-ІХ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» Російська Федерація визнана державою-терористом.

Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» Верховна Рада України визнає Російську Федерацію державою-агресором.

З початку військової агресії РФ на територіях, які опинилися в окупації, серед яких було м. Ізюм Харківської області, представники держави-агресора, створили незаконні органи влади, які розпочали впроваджувати політичні та освітні стандарти РФ.

03.06.2022 на території м. Куп`янськ Харківської області групою осіб з числа громадян України було здійснено підписання протоколу засідання щодо створення окупаційної адміністрації держави-агресора на території Харківської області під назвою «Временная гражданская администрация Харьковской области», що створена та функціонує в інтересах Російської Федерації, та обрання її керівника громадянина України ОСОБА_7 , кримінальне провадження стосовно якого розслідується органами безпеки України.

03.06.2022 головою т.зв «временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_7 видано указ № 1/22 «О Временных гражданских администрациях», яким затверджено положення «о Временных гражданских администрациях, действующих на територии Харьковской области». Відповідно до змісту вказаного положення, тимчасові цивільні адміністрації це тимчасові державні органи у населених пунктах, районах та областях України, які знаходяться під контролем Збройних сил Російської Федерації під час Спеціальної військової операції в Україні. Тимчасові цивільні адміністрації населених пунктів, районів є тимчасовими державними органами, які здійснюють на відповідній території повноваження виконавчих органів міських рад, районних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим положенням. Тимчасові цивільні адміністрації області є тимчасовими державними органами, які здійснюють на відповідній території повноваження обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим положенням. Зокрема, до повноважень тимчасових цивільних адміністрацій населених пунктів та районів віднесено управління установами освіти, охорони здоров`я, культури, фізичної культури та спорту, оздоровчими закладами, що належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими установами за місцем проживання, організації їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

10.06.2022 головою т.зв «временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_7 видано указ № 9/22 «О создании районных Временных гражданских администраций Харьковской области», згідно з яким затверджено утворення районних окупаційних адміністрацій держави-агресора на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме: т.зв. «временной гражданской администрации Волчанского района Харьковской области» (адміністративний центр у м. Вовчанськ), т.зв. «временной гражданской администрации Изюмского района Харьковской области» (адміністративний центр у м. Ізюм), т.зв. «временной гражданской администрации Купянського района Харьковской области» (адміністративний центр у м. Куп`янськ), т.зв. «временной гражданской администрации Харьковського района Харьковской области» (адміністративний центр у сел. Козача Лопань).

11.06.2022 головою т.зв «временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_7 видано указ № 11/22 «О структуре исполнительных органов власти», згідно з яким в структурі обласної окупаційної адміністрації створено «Управление образования и науки», а в структурах районних окупаційних адміністраціях створені «Отделы образования».

18.07.2022 головою т.зв «временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_7 видано наказ № УГ-35/22 «О переименовании Временной гражданской администрации Харьковской области», згідно з яким «Временную гражданскую администрацию Харьковской области» перейменовано в «Военно-гражданскую администрацию Харьковской области», а «Временные гражданские администрации районов» перейменовано у «Военногражданские администрации». Зміна назви органів здійснена з врахуванням повного правонаступництва із збереженням прийнятих ними реквізитів та організаційноштатної структури відповідно до п. 3 вказаного наказу.

У період тимчасової окупації м. Ізюм Харківської області окупаційною адміністрацією Російської Федерації всупереч законам України прийнято рішення про впровадження стандартів освіти Російської Федерації

З цією метою головою т.зв «Военно-гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_7 видано указ № УГ-65/22 від 27 серпня 2022 року «Об утверждении Временного порядка организации и осуществления образовательной деятельности по основным общеобразовательным программам», яким затверджено «Временный порядок организации и осуществления образовательной деятельности по основным общеобразовательным программам - образовательным программам дошкольного, начального общего, основного общего и среднего общего образования в Харьковской области» (Далі Порядок).

Так, відповідно до п. 1.3 Порядку, реалізація освітньої політики на території Харківської області ґрунтується, зокрема, на принципах забезпечення єдності, гармонізації та інтеграції з освітнім простором російської федерації.

Крім того, відповідно до п. 2.1 Порядку визначено, що мовою навчання є російська мова.

Також, відповідно до п. 3.1 Порядку форми отримання освіти та форми навчання по загальноосвітнім програмам визначаються відповідними федеральними державними освітніми стандартами російської федерації.

Відповідно до п. 6 ст. 2 «Федерального закона "Об образовании в Российской Федерации"» від 29.12.2012 № 273-ФЗ (далі закон № 273-ФЗ) федеральний державний освітній стандарт - сукупність обов`язкових вимог до освіти певного рівня та (або) до професії, спеціальності та напряму підготовки, затверджених залежно від рівня освіти федеральним органом виконавчої влади, що здійснює функції з вироблення та реалізації державної політики та нормативно-правового регулювання у сфері загальної освіти, або федеральним органом виконавчої влади, що здійснює функції з вироблення та реалізації державної політики та нормативно-правового регулювання у сфері вищої освіти.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 «Федерального закона "Об образовании в Российской Федерации"» від 29.12.2012 № 273-ФЗ в освітніх організаціях освітня діяльність здійснюється на державній мові Російської Федерації, якщо цією статтею не встановлено інше.

Відповідно до ст. 1 Федерального закону «Про державну мову російської федерації» («Федерального закона «О государственном языке российской федерации») від 01.06.2005 № 53-ФЗ відповідно до Конституції російської федерації державною мовою російської федерації на всій її території є російська мова.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 закону № 273-ФЗ федеральні державні освітні стандарти загальної освіти розробляються за рівнем освіти.

Слідством встановлено, що не пізніше червня 2022 року у громадянки України ОСОБА_5 , виник злочинний умисел спрямований на співпрацю з окупаційною адміністрацією Російської Федерації шляхом вчинення дії спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області, реалізуючи який, остання вступила у злочинну змову з представниками окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Так, 23.06.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Ізюм Харківської області добровільно підписала трудовий договір з т.зв. «Военно-гражданской администрацией Изюмского района Харьковской области» та зайняла посаду «начальника отдела образования Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области».

В подальшому, перебуваючи у приміщенні т.зв. «Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области» за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пл. Центральна, 1, виконуючи покладені на неї обов`язки, ОСОБА_5 здійснювала загальну організаційну, матеріально-технічну, інформаційну підготовку новостворених закладів освіти до навчального процесу відповідно до стандартів Російської Федерації. З цією метою ОСОБА_5 систематично проводила наради з підлеглими директорами та педагогічними працівниками навчальних закладів, що знаходились на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області, на яких надавала вказівки останнім щодо вчинення дій спрямованих на забезпечення в навчальних закладах матеріально-технічних умов, необхідних для здійснення навчального процесу, забезпечення навчальних закладів підручниками за російськими стандартами освіти, проходження педагогічними працівниками навчальних закладів курсів перекваліфікації за російськими програмами навчання на території РФ, надавала відповідні консультації та методично-рекомендаційні матеріали за стандартами освіти РФ.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянки України ОСОБА_5 , яка перебувала на території м. Ізюм Харківської області, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше червня 2022 року, виник злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в окупаційній адміністрації державиагресора, створеній на тимчасово окупованій території Харківської області.

Відповідно до абз. 3 п.1. постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» організаційнорозпорядчі обов`язки (функції) - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Відповідно до «Положения о Временных гражданских администрациях, действующих на територии Харьковской области», затвердженого указом голови т.зв «временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_7 № 1/22 від 03.06.2022, тимчасові цивільні адміністрації це тимчасові державні органи у населених пунктах, районах та областях України, які знаходяться під контролем Збройних сил Російської Федерації під час Спеціальної військової операції в Україні. Тимчасові цивільні адміністрації населених пунктів, районів є тимчасовими державними органами, які здійснюють на відповідній території повноваження виконавчих органів міських рад, районних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим положенням. Тимчасові цивільні адміністрації області є тимчасовими державними органами, які здійснюють на відповідній території повноваження обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим положенням. Зокрема, до повноважень тимчасових цивільних адміністрацій населених пунктів та районів віднесено управління установами освіти, охорони здоров`я, культури, фізичної культури та спорту, оздоровчими закладами, що належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими установами за місцем проживання, організації їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора, створеній на тимчасово окупованій території Харківської області, 23.06.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Ізюм Харківської області добровільно підписала трудовий договір з т.зв. «Военногражданской администрацией Изюмского района Харьковской области», зайняла посаду «начальника отдела образования Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области» та приступила до виконання своїх посадових обов`язків.

Виконуючи обов`язки «начальника отдела образования Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области», ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні т.зв. «Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области» за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пл. Центральна, 1, систематично проводила наради з підлеглим їй трудовим колективом на яких навала вказівки спрямовані на здійснення загальної організаційної, матеріально-технічної, інформаційної підготовки новостворених закладів освіти до навчального процесу відповідно до стандартів російської федерації.

Крім того ОСОБА_5 здійснювала загальне керівництво структурним підрозділом окупаційної адміністрації Ізюмського району Харківської області, підбирала на роботу осіб та укладала з ними трудові договори від імені т.зв. «отдела образования Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области», видавала розпорядчі документи щодо нарахування підлеглим співробітникам заробітної плати в російських рублях, тощо.

Таким чином, як зазначає слідчий, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 111-1 КК України, тобто дії громадян України, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, ч.5 ст. 111-1, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Слідчий зазначає, що 13.09.2023 слідчим за погодженням з прокурором складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Згідно з інформацією, наданою оперативним підрозділом, ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування на території держави-агресора Російської Федерації, що обґрунтовує неможливість вручити повістку про виклик особи, у зв`язку з чим, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 187 (7585) від 16.09.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_5 на 18.09.2023, 19.09.2023, 20.09.2023 за зазначеною в повістках адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0003514 від 09.12.2022, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної.

Жодного разу у призначений час громадянка України ОСОБА_5 у призначене місце не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 16.09.2023, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 187 (7585) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження)..

Таким чином 16.09.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 набула статусу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме: вчиненні дій, спрямованих на впровадженні стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, тобто у кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч. 3 ст. 111-1 КК України та добровільному зайнятті посади, пов`язаної з виконанням організаційнорозпорядчих функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Постановою слідчого від 21.09.2023 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом огляду газети «ХАРЬКОВ Z» від 18.11.2022; протоколом огляду телеграм каналу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 18.11.2022; протоколом огляду документів від 21.10.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; відповіддю СУ ГУНП в Харківській області на запит слідчого з додатками; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки в матеріалах кримінального провадження є вагомі докази про вчинення підозрюваною кримінального правопорушенн. Вказаний ризик також підтверджується тим, що ОСОБА_5 не з`являлась на виклики до слідчого три рази, та не повідомляла слідчого, прокурора про причини та неможливість прибуття на виклик, що свідчить про те, що підозрювана вже переховується від органу досудового розслідування, а також враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України, а саме - вчинення умисно під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, співпрацювала з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, ОСОБА_5 може продовжити кримінальне правопорушення, в якому вона наразі підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення про, що свідчить поведінка підозрюваної, яка своїми діями публічно демонструє підтримку прийняття рішення РФ від 24 лютого 2022 року щодо проведення на території суверенної держави України, так званої «спеціальної воєнної операції», підтримувала дії РФ, спрямовані на захоплення території України та встановлення окупаційної адміністрації. ОСОБА_5 переховуючись на території РФ від органів досудового розслідування та суду, має можливість продовжити вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки.

Враховуючи викладене та з метою забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення дій, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у органу досудового розслідування виникла необхідність звернутися до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 просив відмовити у задоволення клопотання, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні офіційні дані щодо перетину ОСОБА_5 кордону.

Клопотання розглядається слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК Країни за відсутності підозрюваного.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора та слідчого, захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дійшов такого висновку.

Слідчий суддя встановив, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003514 від 09.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування та суду на території держави-агресора Російської Федерації, тому їй неможливо вручити повістки про виклик особи з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України. У зв`язку з цим повістки про виклик її в якості підозрюваної на 18, 19 та 20 вересня до слідчого відділу УСБУ в Харківській області для вручення письмового повідомлення підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч. 5 ст. 111-1 КК України, опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» № 187 (7585) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

16.09.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч. 5 ст. 111-1 КК України (опубліковано повідомлення прозміну раніше повідомленої підозри та про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 187 (7585) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Таким чином 16.09.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 набула статусу підозрюваної.

Зі змісту Витягу з ЄРДР вбачається, що вищевказані відомості від 09.12.2022 року внесені до ЄРДР за № 0003514.

21 вересня 2023 року слідчим 3-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області капітаном юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваної ОСОБА_5 .

Постановою слідчого 3-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 від 25 вересня 2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003514 від 09.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України зупинено.

Постановою слідчого 3-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 від 11 жовтня 2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003514 від 09.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України відновлено.

Положеннями ч. 1 ст. 193 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого 3-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 від 21 вересня 2023 року підозрювану ОСОБА_5 оголошено у розшук, оскільки під час досудового розслідування встановити місце знаходження останньої не вдалося.

Що стосується вирішення питання щодо необхідності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_5 слідчий суддя зазначає таке.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Підставою для звернення з даним клопотання стало те, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому він наразі підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом огляду газети «ХАРЬКОВ Z» від 18.11.2022; протоколом огляду телеграм каналу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 18.11.2022; протоколом огляду документів від 21.10.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; відповіддю СУ ГУНП в Харківській області на запит слідчого з додатками; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 .

У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджені ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки встановлено, що остання протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування та перебуває на території держави-агресора російської федерації, а також може продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_5 на теперішній час перебуває на території РФ та має можливість продовжити вчинення злочинів проти основ національної безпеки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваної ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місцезнаходження останньої невідоме та не встановлено, наразі остання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої..

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також відомості про особу підозрюваної в їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, що узгоджується з приписами КПК України відповідно до яких встановлено процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. А наступним етапом - після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та оголошення у зв`язку з цим його у розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу. На відміну від процедури застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді. За такої нормативної регламентації при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини: -чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; -чи наявна обґрунтована підозра; -чи наявні ризики кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 слідчий суддя вважає за необхідне обрати відносно неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 188, 189, 190, 193 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого 3-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003514 від 09.12.2022 про обрання в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч. 5 ст. 111-1 КК України - задовольнити.

У порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», без визначення застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання особи, що виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця кримінального провадження звернутися до слідчого судді, суду для розгляду питання за участю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування обраного їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена на безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1