Справа № 565/2286/23
Провадження № 1-кп/565/61/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186 від 29 листопада 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Піщане Камінь-Каширського району Волинської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.08.2022 за ч.2 ст.263 КК України до 120 годин громадських робіт, солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

З обвинувального акту вбачається та учасниками судового провадження не оспорюється, що 29 листопада 2023 року приблизно о 18 год. 22 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи біля гаражного боксу № НОМЕР_2 кооперативу «За рулем» в м.Вараш Рівненської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту з ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в лівий бік обличчя, після чого наніс один удар металевим предметом в лобно-тім`яну ділянку голови з лівої сторони. В результаті таких дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобно-тім?яної ділянки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Згідно з ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Частиною 4 ст.107 КПК України визначено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Одночасно з обвинувальним актом прокурором подано клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Разом з обвинувальним актом прокурор подав до суду письмову заяву ОСОБА_3 , складену за участі його захисника ОСОБА_5 , з якої вбачається, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, не оспорює встановлені в ході досудового розслідування обставини, викладенні в повідомленні про підозру за ч.2 ст.125 КК України, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності. Цією ж заявою ОСОБА_3 підтвердив роз`яснення йому наслідків, встановлених ч.2 ст.302 КПК України, щодо здійснення судового розгляду у спрощеному провадженні, зокрема, обмеження права на оскарження вироку суду.

Потерпілий ОСОБА_4 у своїй заяві зазначив, що згоден зі встановленими в ході досудового розслідування обставинами та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку у разі його ухвалення у спрощеному судовому провадженні, що передбачене ч.2 ст.302 КПК України. ОСОБА_4 також вказав у заяві про відсутність у нього заперечень проти розгляду обвинувального акта щодо ОСОБА_3 у спрощеному провадженні.

Таким чином, суд переконався, що обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту їх письмові заяви.

На підставі викладеного, виходячи з положень ст.337 КПК України, здійснюючи судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_3 в межах висунутого йому обвинувачення відповідно до обвинувального акта, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в умисному заподіянні ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді забійної рани лобно-тім`яної ділянки зліва, які настали в результаті нанесення ОСОБА_3 . ОСОБА_4 ударів кулаком правої руки та металевим предметом в лівий бік обличчя.

При цьому суд приходить до висновку, що органами досудового розслідування такі його дії за ч.2 ст.125 КК України кваліфіковані вірно як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки злочину, особу винного та конкретні обставини вчинення злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за заподіяння тілесних ушкоджень та незаконне поводження зі зброєю, на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває, протягом військової служби самовільно залишив військову частину без поважних причин та до місця служби на даний час не повернувся.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт. Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст.369, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Речові докази: цифровий носій інформації, оптичний DVD+R-диск з маркуванням «Verbatim DVD R 16х 4,7 GB Data 120 min» зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1