Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1262/23

Номер провадження: 1-кп/511/159/23

24 жовтня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 23 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні №000227, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Затишшя Фрунзівського району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», на теперішній час військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст.402 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат» на порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 11, 28-32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 23 лютого 2023 року о 07 год. 30 хв., перебуваючи за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив непокору, шляхом невиконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 № 30 від 21.02.2023 року щодо здійснення маршу своїм ходом в район виконання бойових завдань, який був доведений особовому складу військової частини НОМЕР_1 22 лютого 2023 року близько 09 год. 00 хв та 14 год. 30 хв. в присутності особового складу підрозділу, чим вчинив непокору, тобто умисне невиконання наказу в умовах воєнного стану.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто інше умисне невиконання наказу, вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, суду показав, що проходив військову службу за мобілізацією з початку оголошення воєнного стану в створених підрозділах місцевої територіальної оборони. За цей час здобув навички військової служби щодо спорудження захисних споруд, проходження військовї служби на блокпостах, однак навиків військової служби в зоні бойових дій не мав. 21.02.2023 року на шикуванні за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 він разом з іншими військовослужбовцями отримали наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 за № 30 від 21.02.2023 здійснити марш за маршрутом з м. Роздільна до населеного пункту Покровськ Донецької області, для чого повинні були висунутись колоною з пункту м. Роздільна 23.02.2023 о 08 год. 30 хв. Він вважав, що оскільки немає навиків військової служби в зоні бойових дій, то відповідно не може їхати за наказом командира у нове місце розташування військової частини біля лінії активних бойових дій.

22.02.2023 року він написав рапорт на ім`я командира про відмову виконати наказ, оскільки він не проходив ВЛК та не має бойової підготовки. Такі рапорти склали багато осіб. 23.02.2023 року його затримали, він перебував під вартою, а коли звільнився під заставу продовжує служити в іншій військовій частині. У скоєному кається та бажає продовжити військову службу та боронити країну.

Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.

23 жовтня 2023 року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді наведено формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій ОСОБА_5 із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, які є тотожними наведеним в обвинувальному акті.

За змістом угоди ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення під час судового провадження, щиро покаятись, клопотати перед судом про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили на підставі п. 5 ст. 616 КПК України для передачі коштів, використаних як застава, в повному обсязі для внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.

При укладенні угоди прокурор врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, сприяння ОСОБА_5 у кримінальному провадженні щодо нього, беззаперечне визнання ним своєї винуватості в інкримінованому кримінальному правопорушенні, особу обвинуваченого, збіг сімейних обставин, наявність суспільного інтересу у швидкому судовому провадженні, яке забезпечить повне, своєчасне та невідворотне призначення покарання, а також звернення коштів обвинуваченого , внесених в якості застави на підтримку ЗСУ.

З урахуванням вищевказаних обставин сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до більш м`якого виду покарання, ніж передбачено у санкції ч.4 ст.402 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік.

Позиції сторін в судовому засіданні щодо укладення угоди.

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.Зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 також просила затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 також просив затвердити дану угоду. У судовому засіданні він беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину. Не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості.

Також показав, що уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також йому було роз`яснено наслідки укладення та затвердження вказаної угоди. При цьому повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості .Підтвердив, що у повній мірі розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення та погоджується з видом та мірою покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди, а також з іншими заходами, які передбачає угода, зокрема щодо необхідності перерахування коштів, внесених його дружиною в якості застави на підтримку Збройних сил України, про що надав власну заяву та заяву заставодавця його дружини ОСОБА_8 .

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд прийшов до висновку, що дана угода підлягає затвердженню судом виходячи з наступного.

Суд встановив, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містить усі необхідні складові елементи, передбачені зазначеною нормою, зокрема містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення. Сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно підтвердив кожну із обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та яка викладена в угоді та обвинувальному акті. У присутності захисника визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто інше умисне невиконання наказу, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої та середньої тяжкості, а також щодо тяжких злочинів.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. У разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди (п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України).

Угода між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 складена та підписана 23 жовтня 2023 року у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 про що свідчить підпис останньої у тексті угоди.

Також шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Абзацом 5 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд встановив, що інкримінованим ОСОБА_5 злочином шкода завдана виключно державним та суспільним інтересам, не завдано шкоду правам та інтересам окремих громадян та/або інтересам юридичних осіб, а так само матеріальних збитків.

Отже, вимоги ч. 4 ст. 469 КПК України при укладенні угоди сторонами дотримано.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 470 КПК України при укладенні угоди про визнання винуватості прокурор серед іншого враховує наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, а також наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

У разі якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства, суд має відмовити у її затвердженні (п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України).

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, наявні матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку, що умови угоди, укладеної між прокурором та обвинуваченим відповідають суспільним інтересам з огляду на таке.

Обвинувачений ОСОБА_5 є військовослужбовцем, який був призваний за мобілізацією з початку війни, виконував сумлінно свій конституційний обов`язок щодо захисту країни до порушення даного кримінального провадження. Також, після порушення кримінального провадження продовжує виконувати свій обов`зок, перебуває на військовій службі, тому укладення такої угоди з застосуванням ст.69 КК України із застосуванням покарання , передбаченого саме для військовослужбовців та поміщення його до дисциплінарного батальйону буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення як ним, так і іншими військовослужбовцями нових злочинів, а також сприятиме стимулюванню дотримання військовослужбовцями військової дисципліни під час проходження ними військової служби.

Крім цього, умовою укладення даної угоди є воля ОСОБА_5 при затвердженні угодиперерахувати на користь Збройних сил України на визначений рахунок грошові кошти, внесені ним в якості застави з метою надання негайної допомогти Збройним Силам України грошовими коштами.

Оскільки діяльність Збройних Сил України спрямована на подолання збройної агресії, вони потребують негайної допомоги, в тому числі фінансової. З урахуванням позиції обвинуваченого щодо розпорядження власними грошовими коштами шляхом негайного перерахування суми застави на спеціальний банківський рахунок Збройних Сил України, суд під час винесення вироку задовольняє дане клопотання, що відповідає загальним засадам кримінального провадження та є виправданим для виконання завдань кримінального провадження.

Щодо призначення узгодженого між сторонами покарання.

За умовами угоди сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_5 покарання за ч.4 ст.402 КПК України із застосуванням ст.69 КК України, узгодивши для нього більш м`який вид покарання, ніж передбачений санкцією ч.4 ст.402 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 1(один) рік.

При узгоджені покарання сторони врахували та дотрималися:

1)положень п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України і врахували: - характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який є тяжким; взяли до уваги особу обвинуваченого, який перебуває на військовій службі з перших днів військової агресії, добровільно пішов захищати країну, вступивши до лав територіальної оборони, має позитивні характеристики, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався, врахували його поведінку після вчинення злочину, продовжує військову службу, став на шлях виправлення, про що свідчить надана позитивна характеристика та грамота від командування військової частини, в якій проходить обвинувачений службу; - пом`якшуючі його вину обставини, п саме щире каяття та визнання вини, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також перерахування застави на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку ЗС України.

Визнання пом`якшуючою вину обвинуваченого обставиною перерахування застави на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку ЗС України відповідає висновку Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові у справі № 442/2407/22 від 19.07.2023, в якій Верховний Суд зазначив, що перерахування застави на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку ЗС України може розглядатися судом як пом`якшувальна обставина.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

2) положень пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 65 КК України, а саме: - узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із застосуванням ст.69, 62 КК України. Так санкцією ч. 4 ст. 402 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд мотивуваши своє рішення може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини цього кодексу або перейти до іншого , більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього кодексу .

На підставі викладеного, сторони обгрунтовано під час укладення угоди прийшли до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України з урахуванням пом`якшуючих його вину у вчиненні злочину обставин та призначити ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі , чим передбачено санкцією ч.4 ст.402 КК України у виді позбавлення волі та замінити на підставі ст.62 КК України покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 1(один) рік.

Тому узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винного, а також загальним засадам його призначення, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, забезпечить досягнення мети його застосування.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідає як вимогам кримінального процесуального законодавства, так і вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Суд не встановив підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України і дійшов висновку про необхідність затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого покарання.

Щодо зміни запобіжного заходу та перерахування коштів , внесених в якості застави на підтримку ЗСУ.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.05.2023 року до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 53680 грн, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України (т. 4 а.с. 42). У подальшому передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки не продовжувалися.

Застава у визначеному розмірі внесена дружиною ОСОБА_5 ОСОБА_8 17.05.2023 року, що підтверджується квитанцією №207441642 від 17.05.2023 року та довідкою ІТТ №5 .(а.с.93,94 т.3)

23.10.2023 року обвинувачений ОСОБА_5 подав до суду клопотання про зміну застосованого щодо нього запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання (а.с.92 т.4 ). В обґрунтування клопотання зазначив, що має бажання використати кошти, передані в заставу, для внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.

В свою чергу заставодавець ОСОБА_8 подала суду відповідну заяву, в якій просить внесені нею в якості застави кошти перерахувати на спеціальний рахунок Нацонального банку Україна для цілей оборони України.(а.с.63 т.4)

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення сторін судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Частиною 5 ст. 616 КПК України передбачено, що за клопотанням обвинуваченого суд має право ухвалити рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, якщо відповідне клопотання обґрунтовується бажанням використати кошти, передані в заставу (в повному обсязі або частково), для внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.

Відповідно до п. 10 листа Верховного Суду № 1/0/2-22 від 03.03.2022 "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану" суду необхідно зважати на обставини воєнного стану та, за наявності необхідних для цього підстав, за клопотанням підозрюваного ухвалювати рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, якщо відповідне клопотання обґрунтовується бажанням використати кошти, передані в заставу, для їх подальшого внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.

Враховуючи наявність відповідного клопотання про зміну запобіжного заходу, особу обвинуваченого, узгодження сторонами угоди покарання, волевиявлення обвинуваченого та заставодавця на перерахування грошових коштів, внесених як застава, на підтримку Збройних сил України, позицію прокурора, який не заперечував проти зміни запобіжного заходу, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_5 застосований до нього запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. До набрання вироком законної сили покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду.

Заставу у розмірі 53680 грн, внесену ОСОБА_8 на виконання ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.05.2023 року у справі №511/1262/23 належить перерахувати на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони.

Також в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 належить зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України строк його перебування під вартою в установі попереднього ув`язнення з 24.02.2023 року по 17.05.2023 року, тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 згідно протоколу затримання від 24.02.2023 року (а.с.1 т.3) по день звільнення його з під варти в зв`язку з внесенням ним застави 17.05.2023 року, що підтверджується довідкою ІТТ №5 (а.с.93 ) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 100, 373-376, 469-475, 615, 616 Кримінального процесуального кодексу и, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 жовтня 2023 року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №000227, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2023 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на узгоджене сторонами покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк перебування в установах попереднього ув`язнення в період з 24.02.2023 року по 17.05.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Змінити застосований ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.05.2023 року до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 53680 грн на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

До набрання вироком законної сили покласти на ОСОБА_5 виконання обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду.

Доручити Територіальному управлінню державної судової адміністрації в Одеській області суму застави у розмірі 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка була внесена 17.05.2023 року ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №000227 за обвинуваченням ОСОБА_5 на виконання ухвали Роздільнянського районного суду від 17.05.2023 року у справі №511/1262/23 згідно з квитанцією №207441642 від 17.05.2023 року Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Одеській області на рахунок Державної казначейської служби України (МФО 820172) UA 0005435, перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних сил України з наступними реквізитами: Національний банк України, МФО 300001, рахунок № UA0992708, , отримувач: Національний банк України, призначення платежу: на підтримку Збройних сил України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя: ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили _____ ________ 20___ року

Суддя ______________ ОСОБА_1

Оригінал рішення знаходиться в суді

у справі за _______________,

провадження _______________

Голова Роздільнянського районного суду

Одеської області ___________________ ОСОБА_1