Справа № 761/3185/24
Провадження № 1-кс/761/2719/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 від 21.12.2023 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, поданого у кримінальному провадженні №0000522 відомості про яке внесені до ЄРДР від 29.03.2023

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 від 21.12.2023 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, поданого у кримінальному провадженні №0000522 відомості про яке внесені до ЄРДР від 29.03.2023.

Ініціатор скарги зазначає, що прокурором Офіса Генерального прокурора було внесено до ЄРДР за №0000522 від 29.03.2023р відомості з заяви ОСОБА_3 від 03.08.2022р. №1/1-2086 та на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва (справа №757/19665/22-к) про вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст.382 КК України за невиконання ухвали Печерського районного суду м.Києва від 28.01.2022р (справа №757/557/22-к). Досудове розслідування проводить Територіальне управлінням Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Києві.

Заявник зазначає, що слідчий ТУ ДБР, яке розташоване у м. Києві на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 21.09.2023р (справа №761/29614/23) розглянув клопотання ОСОБА_3 від 15.06.2023р №1/2-522 в порядку ст.220 КПК України та виніс постанову від 21.12.2023р про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.

Ініціатор скарги вважає, що слідчій у вказані постанові не навів на підставі яких належних та допустимих доказів (фактів), які підтверджують його висновок, що ОСОБА_3 не завдано матеріальної та моральної шкоди, а тому висновок слідчого є передчасним, вказав, що постанова слідчого не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є неповною та невмотивованою, а тому підлягає скасуванню.

У зв`язку з чим просить поновити строк, який встановлений для оскарження постанови та скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 21.12.2023 у кримінальному провадженні №0000522 від 29.03.2023.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився будучи належним чином повідомлений, в той же час на електронну адресу суду скерував заяву, у якій просив скаргу розглянути за його відсутності, зазначив, що скаргу підтримує в повному обсязі і за результатами її розгляду просить задовільнити.

Уповноважений слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя дослідивши скаргу та додані матеріали, вислухавши слідчого, приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000522 від 29.03.2023, у якому старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 винесено постанову від 21.12.2023 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000522 від 29.03.2023.

Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч.1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст. 55 КПК України).

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч.3 ст. 55 КПК України).

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч.5 ст. 55 КПК України).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчий у своїй постанові посилається на те, що наразі у ході досудового розслідування не здобуто даних, які б свідчили про завдання ОСОБА_3 шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що виключає можливість надання йому статусу потерпілого у вказаному кримінальному провадженні на даному етапі досудового слідства.

Всупереч положенням ст.110 КПК України, оскаржувана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, постанова взагалі не містить мотивів прийняття рішення, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілої особи подана особою, якій не завдано шкоди.

В той же час, слідчим зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, які були проведені та дають підстави вважати, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Незважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнанні потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_3 шкоди, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, чим порушив його законні права та інтереси та усунув від участі у кримінальному провадженні.

З огляду на зазначене, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення скарги та скасування постанови старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 від 21.12.2023 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні 0000522.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 від 21.12.2023 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, поданого у кримінальному провадженні №0000522, відомості про яке внесені до ЄРДР від 29.03.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідча суддя ОСОБА_1