У Х В А Л А

07 грудня 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діючи в інтересах ОСОБА_4 , просить скасувати арешт, накладений на належну останній квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що вказана квартира належить на праві власності ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 . Однак, власниця не може провести державну реєстрацію названої квартири, так як їй стало відомо про накладений на неї арешт. З огляду на це, 14 листопада 2023 року адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області з клопотанням про скасування арешту з кв. АДРЕСА_1 , але заступником начальника СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 йому було надано відповідь за Вих. № 709/кл/к від 16 листопада 2023 року, за змістом якої питання про скасування арешту майна, який не скасовано після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства. Зважаючи на це, виникла необхідність у зверненні до слідчого судді з цим клопотанням. Вважав, що наразі відсутня потреба у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а тому просив задовольнити клопотання та скасувати накладений на кв. АДРЕСА_1 арешт.

В судове засідання власниця майна ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_3 , не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду клопотання.

Слідчий СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився. Для повного та об`єктивного розгляду клопотання надав матеріали кримінального провадження № 0003302 від 07 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, в межах якого накладено арешт.

Зважаючи на те, що судове провадження здійснюється за відсутності всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003302 від 07 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом того, що 01 жовтня 2010 року невідома особа з корисливих спонукань з метою заволодіння чужим майно від імені ОСОБА_8 виписала довіреність на іншу невстановлену особу, за якою було продано квартиру по АДРЕСА_2 , яка належить на підставі свідоцтва про спадщину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Постановою слідчого СВ Октябрського РВ ПМУ УМВС України у місті Полтава від 25 жовтня 2011 року в межах кримінальної справи № 113230590, порушеної за ч. 3 ст. 190 КК України накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

21 грудня 2022 року постановою слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 кримінальне провадження № 0003302 від 07 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Питання про скасування арешту майна в кримінальному провадженні залишилось невирішеним.

Станом на теперішній час відповідно до свідоцтва приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 17 січня 2016 року серії НАТ № 477159 квартира АДРЕСА_1 , яка раніше належала ОСОБА_10 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 18 лютого 2011 року (ВРЕ № 934649) та зареєстрованого за реєстраційним № об`єкту у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 5525495, належить на праві власності ОСОБА_4 , якою вона була придбана. Проте, остання не може зареєструвати своє право у передбаченому законом порядку у зв`язку із дією заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, арешт на вказану квартиру був накладений 25 жовтня 2011 року під час досудового слідства у кримінальній справі під час дії КПК України 1960 року за процедурою та на підставі положень саме цього нормальтивно-правового акта.

Тобто, вказані правовідносини виникли під час дії КПК України 1960 року.

В подальшому, 07 серпня 2013 року відомості про кримінальне правопорушення у кримінальній справі № 113230590 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003302 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Згідно положень пункту 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Водночас відповідно до пункту 10 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій згідно з положеннями цього Кодексу.

Вказана норма кореспондується з вимогами ч. 1 ст. 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Постановою слідчого від 21 грудня 2022 року, тобто на час набрання чинності та дії КПК України 2012 року, кримінальне провадження № 0003302 від 07 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, однак питання щодо арештованого майна залишилося невирішеним та з урахуванням викладеного на даний час продовжують існувати обмеження у володінні вказаною квартирою.

Відповідно до постанов Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17 та від 07 листопада 2018 року у справі № 296/8586/16-ц, якщо у кримінальному провадженні у справі, у якій триває застосування обтяження у вигляді арешту, накладеного згідно із вимогами КПК України від 1960 року, справа не передана до суду на час набрання чинності КПК України від 2012 року, то вирішення питання щодо зняття арешту чи оскарження дій чи бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України від 2012 року.

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 296/8586/16-ц (провадження № 14-387цс18) арешт на майно накладений за правилами кримінального судочинства підлягає скасуванню за правилами того виду ж судочинства. Але оскільки нормами КПК України 1960 року не було визначено порядку скасування арешту майна за ініціативою осіб які, не були учасниками кримінального провадження, але є власниками або володільцями арештованого майна, при вирішенні зазначеного питання підлягають застосуванню норми КПК України 2012 року.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України (в редакції 2012 року) підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту ч. 3 ст. 174 КПК України 2012 року у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України 2012 року суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Отже, нормами ч. ч. 3 і 4 ст. 174 КПК України 2012 року регламентовано порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках, зокрема судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Кримінальне провадження № 0003302 від 07 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, закрито постановою слідчого, який згідно з положень КПК України 2012 року, на відміну від прокурора, не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений під час досудового розслідування.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України є судовий контроль за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором, який реалізує слідчий суддя. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що кримінальне провадження № 0003302 від 07 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, в межах якого накладено арешт, закрито, і на цей час потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна за відсутності правових підстав для цього порушує право власності заявниці та приходить до висновку про задоволення поданого клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 174 і 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_11