КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.09.2023 відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту та ухвалено повернути ОСОБА_6 майно, вилучене 20.09.2023 в ході обшуку, а саме: автомобіль марки автомобіль «JEEPGRAND CHEROKEE», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2018 року випуску.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор ОфісуГенерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0001673 та накласти арешт на майно, вилучене 20.09.2023, із забороною його відчуження, розпорядження та користування, а саме: на автомобіль марки автомобіль «JEEP GRAND CHEROKEE», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2018 року випуску.

Обгрунтовуючи підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, прокурор зазначав, що повний текст оскаржуваної ухвали ним отримано лише 07.11.2023.

Посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, апелянт зазначав

______________________________________________________________________________

Справа № 757/42407/23 Слідчий суддя - ОСОБА_7 ,

Апеляційне провадження № 11-сс/824/170/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

про наявність підстав для накладення арешту на транспортний засіб з метою його збереження як речового доказу.

17.01.2024 від прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він зазначав, що за результатами проведення НСРД у кримінальному провадженні встановлено використання ОСОБА_6 транспортного засобу що «JEEP GRAND CHEROKEE», державний номерний знак НОМЕР_1 у своїй незаконній діяльності, що свідчить про наявність підстав для накладення арешту на вказаний транспортний засіб.

Власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки, про поважні причини свого неприбуття не повідомила та клопотань про відкладення судового засідання не подавала.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності власника майна, яка не прибула в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу з доповненнями, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційна скарга прокурора з доповненнями підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ст. ст. 7, 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016,кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто у відсутності прокурора ОСОБА_5 , який був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та подав слідчому судді заяву про здійснення судового розгляду у його відсутності.

Згідно даних супровідного листа Печерського районного суду міста Києва, копію оскаржуваної ухвали направлено на адресу Офісу Генерального прокурора 02.10.2023. Разом з тим, дані по вручення прокурору у кримінальному провадженні копії оскаржуваної ухвали у матеріалах провадження відсутні.

Апелянт зазначав, що копію ухвали слідчого судді ним отримано 07.11.2023, та відомості на спростування вказаних обставин у справі відсутні. Апеляційну скаргу подано прокурором ОСОБА_5 12.11.2023 засобами поштового зв`язку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора ОСОБА_5 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, оскільки йому не були відомі мотиви прийнятого рішення до моменту отримання копії ухвали 07.11.2023, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001673 від 17.07.2020 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно даних клопотання, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення кримінальних правопорушень може бути причетна ОСОБА_6 , яка має у постійному користуванні автомобіль марки автомобіль «JEEP GRAND CHEROKEE», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2018 року випуску.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.09.2023 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки автомобіль «JEEP GRAND CHEROKEE», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно даних протоколу обшуку від 20.09.2023, цього ж дня проведено обшук автомобіля марки «JEEP GRAND CHEROKEE», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2018 року випуску, в ході якого вилучено вказаний транспортний засіб.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_17 від 20.09.2023 вилучений автомобіль визнано речовим доказом кримінальному провадженні № 0001673.

22.09.2023 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на автомобіль «JEEP GRAND CHEROKEE», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2018 року випуску, який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , із забороною його відчуження, розпорядження та користування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.09.2023 відмовлено в задоволенні клопотання прокурора з тих підстав, що у клопотанні не доведено наявність підстав вважати, що автомобіль відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що транспортний засіб, який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно могло зберегти на собі сліди та інші відомості, які мають значення для кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Так, як зазначено у клопотанні, органом досудового розслідування розслідується можлива причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, про що свідчать долучені до клопотання протоколи негласних слідчих (розшукових) дій. Остання користується автомобілем «JEEP GRAND CHEROKEE», державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуального спостереження від 18.07.2023.

Крім того, згідно даних долученої до клопотання реєстраційної картки транспортного засобу «JEEP GRAND CHEROKEE», державний номерний знак НОМЕР_1 , вказаний автомобіль перебуває у власності ОСОБА_6 .

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про невідповідність вилученого майна ознакам речових доказів та відсутність наявності підстав для накладення арешту на вказане майно.

На переконання колегії суддів, прокурором у клопотанні, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вилучений транспортний засіб ОСОБА_6 з метою забезпечення його збереження в як речового доказу, із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним автомобілем, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, передане чи відчужене.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2023 року, -скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки автомобіль «JEEP GRAND CHEROKEE», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2018 року випуску, який належить ОСОБА_6 , із забороною його відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3