Справа № 450/1971/23 Провадження № 1-кп/450/132/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, -

в с т а н о в и в:

На розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 16 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

16 січня 2024 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання.

17 січня 2024 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Мотивував клопотання тим, що 23 січня 2024 року о 11 год. 00 хв. він братиме участь у справі № 755/11942/23, що слухатиметься Дніпровським районним судом м. Києва.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання.

18 січня 2024 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції через електронний суд із застосуванням власного пристрою марки «Айпад». Мотивував клопотання тим, що 23 січня 2024 року о 11 год. 00 хв. він братиме участь у справі № 755/11942/23, що слухатиметься Дніпровським районним судом м. Києва.

Як вбачається з клопотання, поданого 18 січня 2024 року, то таке містить ідентичні вимоги, як і в клопотаннях від 17 січня 2024 року та 16 січня 2024 року, а також ідентичні обґрунтування, як і в клопотанні від 17 січня 2024 року, що свідчить про зловживання захисником ОСОБА_4 процесуальними правами, оскільки судом двічі відмовлено у задоволенні таких та наведено декілька підстав для відмови, які захисником не взяті до уваги і проігноровані.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (14-31цс21) вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

Враховуючи викладене, Верховний Суд прийшов до висновку, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про зловживання захисником ОСОБА_4 процесуальними правами, а тому клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 9, 336, 370-372 КПК України, ст.ст. 2, 10, 44 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - залишити без розгляду.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1