14.12.2023 Справа № 756/313/23
№ 756/313/23
№ 1-кп/756/926/23
В И Р О К

Іменем України

14 грудня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гюмри Республіки Вірменія, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

16 серпня 2022 року приблизно о 16-ій годині 33 хвилини ОСОБА_6 рухався на автомобілі марки «Toyota Land Cruiser 200», р.н. НОМЕР_1 , по вул. Богатирській м. Києва у напрямку м. Вишгорода Київської області. Знаходячись поблизу блокпоста, ОСОБА_6 наздогнав автомобіль марки «Range Rover», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 .

Одразу ж, використовуючи малозначний привід, пов`язаний із тим, що ОСОБА_5 не пропустив автомобіль ОСОБА_6 без черги на блокпосту, останній вчинив дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень. Так, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, ОСОБА_6 , нецензурно лаючись, створюючи реальну загрозу для здоров`я громадян, під час руху здійснив два постріли по автомобілю марки «Range Rover», р.н. НОМЕР_2 , у салоні якого знаходилися ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення правопорушення зник.

У судовому засіданні ОСОБА_6 відмовився давати показання та відповідати на запитання.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що у серпні 2022 року він разом із ОСОБА_7 рухався на автомобілі «Range Rover» по вул. Богатирська м. Києва у напрямку м. Вишгорода Київської області та наближався до блокпоста, що розташовувався на цій же вулиці. Він зменшив швидкість та став у чергу, оскільки перед блокпостом дорога звужувалася до однієї смуги руху. Коли він вже під`їхав до блокпоста, то з правого боку його автомобіль намагався заблокувати автомобіль «Toyota Land Cruiser 200». У цьому автомобілі відчинилося переднє ліве вікно і ОСОБА_6 почав безпричинно висловлюючись нецензурною лайкою та вимагав пропустити його. Коли він проїхав блокпост, то ОСОБА_6 наздогнав його автомобіль та продовжив висловлюватися нецензурною лайкою, а потім дістав пістолет і почав ним погрожувати. При цьому, їх автомобілі рухалися поруч один з одним. Поблизу АЗС «ОККО», що по вул. Богатирській м. Києва, він почув звук пострілу та відчув влучання в автомобіль, наступний постріл вже відбувся на повороті на м. Вишгород. Вийшовши з автомобіля він помітив, що його транспортний засіб має два пошкодження від куль. Потім, викликавши працівників поліції, він поїхав за автомобілем із якого проводилися постріли. Цей транспортний засіб заїхав до Національного Парку «Межигір`я». Згодом приїхали працівники поліції та затримали ОСОБА_6 . Потерпілий також указав, що син ОСОБА_6 відшкодував йому завдані збитки у сумі 5 тис. дол. США.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що 16 серпня 2022 року він разом із ОСОБА_5 рухався на автомобілі «Range Rover» по вул. Богатирській м. Києва у напрямку м. Вишгорода Київської області. Наближаючись до блокпоста, вони стали у чергу з автомобілів. Вже перед самим блокпостом до них з правого боку під`їхав автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», у ньому відчинилося переднє ліве вікно і ОСОБА_6 почав безпричинно висловлюючись нецензурною лайкою та вимагав пропустити його. Проїхавши блокпост, ОСОБА_6 наздогнав їх та продовжив висловлюватися нецензурною лайкою, а потім дістав пістолет і почав ним погрожувати. Разом із ОСОБА_8 вони вирішили поїхати далі, щоб не загострювати конфлікт. Рухаючи по дорозі, неподалік АЗК «ОККО», що у Києві, він почув удар по кузову автомобіля. Продовжуючи рух та з`їжджаючи у напрямку м. Вишгорода, він знову почув удар по кузову. Зупинившись, вони виявили, що автомобіль мав два пошкодження, що характерні для влучання куль. Викликавши працівників поліції, вони поїхали за ОСОБА_6 . Через деякий час останній був затриманий на території Національного Парку «Межигір`я».

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що він проходить службу у Національній гвардії України. Приблизно рік тому він ніс службу на блокпосту неподалік ресторану «Яхта», що по вул. Богатирській на виїзді з міста Києва у напрямку м. Вишгорода Київської області. Він бачив, як перед в`їздом на блокпост двоє водіїв вчинили між собою сварку. За метрів сорок у напрямку м. Вишгорода ці водії зупинилися й водій, що керував автомобілем «Toyota Land Cruiser 200», продовжив голосно висловлюватися нецензурною лайкою на адресу іншого водія.

Згідно із протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16 серпня 2022 року, ОСОБА_5 повідомив, що 16 серпня 2022 року приблизно о 16-ій годині 30 хвилин на блокпосту по АДРЕСА_2 , невідомий йому чоловік із застосування предмета, схожого на зброю, пошкодив його автомобіль (а.с. 10-11 т. 2).

Відповідно до протоколу огляду місця події із фототаблицею, 16 серпня 2022 року було проведено огляд автомобіля «Range Rover», р.н. НОМЕР_2 , під час якого встановлено наявність пошкоджень у вигляді вм`ятини розміром 1х1см на задньому правому крилі та вм`ятини за задньому лівому крилі у верхній частині довжиною 2см шириною 1см. (а.с. 13-23 т. 2).

Згідно з протоколом огляду місця пригоди із фототаблицею, 16 серпня 2022 року було оглянуто ділянку місцевості, за адресою: АДРЕСА_3 , де виявлено автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200», р.н. НОМЕР_1 . Під час огляду ОСОБА_6 надав дозвіл на зберігання та носіння «Форт 17р», калібр 9 мм, № НОМЕР_3 (а.с. 32-41 т. 2).

У судовому засіданні було досліджено диск із записом проведення огляду місця події та встановлено правильність відображення у протоколі зафіксованої інформації.

Під час обшуку ОСОБА_6 , затриманого у порядку ст. 208 КПК України, окрім інших речей, у нього було вилучено: предмет, схожий на пістолет, з написом «Форт 17Р», із написом на затворі № НОМЕР_3 ; предмет, схожий на магазин до пістолета; предмети, схожі на набої до пістолета, у кількості 10 шт. (а.с. 26-31 т. 2).

У судовому засіданні було досліджено диск із записом затримання ОСОБА_6 та встановлено правильність відображення у протоколі зафіксованої інформації.

Згідно з протоколом огляду предмета (відеозапису) від 17 серпня 2022 року було оглянуто вміст DWD+R диску із відеозаписами події, що мала місце 16 серпня 2022 року о 16-ій годині 33 хвилини поблизу блокпосту у напрямку м. Вишгород Київської області.

У судовому засіданні було досліджено носій на якому збережено відеозапис, зокрема встановлено, що автомобіль марки «Range Rover» рухається по дорозі у крайній лівій смузі руху у напрямку м. Вишгорода Київської області. У цей час автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200», рухаючись по середній смузі руху, наздоганяє та рівняється з автомобілем «Range Rover». Після цього, в автомобілі «Toyota Land Cruiser 200» відчиняється ліве водійське вікно, у відчинене вікно невідома особа витягує руку в якій тримає якийсь предмет. (а.с 127 т. 2).

Згідно з висновками судово-балістичної експертизи від 13 жовтня 2022 року №КСЕ-19/111-22/37118-БЛ, наданий на дослідження пістолет є гладкоствольним самосадним пістолетом моделі Форт-17Р», № НОМЕР_3 , калібру 9 мм Р.А. Даний пістолет відноситься до пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами травматичної (несмертельної) дії. Наданий на дослідження магазин є частиною вогнепальної зброї - магазином до модельного ряду пістолетів «Форт». Надані на дослідження 10 патронів є пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., що споряджені метальними снарядами, а саме кулями з еластичного гумоподібного матеріалу. Наданий на дослідження пістолет справний та придатний до стрільби (а.с. 72-81 т. 2).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, дослідивши запропоновані учасниками докази, дійшов висновку, що вони, у відповідності до вимог ст. 85 КПК України, є належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Що стосується твердження сторони захисту щодо непідсудності цієї справи Оболонському районному суду міста Києва, то суд зважає на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Під час підготовчого судового засідання прокурором на спростування доводів захисника було надано докази, що вказують на вчинення кримінального правопорушення на території Оболонського району міста Києва, а саме по вул. Богатирській.

У зв`язку із цим, суд прийняв рішення про призначення даного кримінального провадження до судового розгляду. Досліджуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , судом було з`ясовано, що кримінальне правопорушення було вчинено (розпочате) на блокпосту, що розташовувався неподалік ресторану «Яхта Київ» по вул. Богатирській міста Києва, та продовжилося неподалік АЗС «ОККО», що також в Оболонському районі міста Києва.

Навіть, якщо припустити, що кримінальне правопорушення завершилося на перетині Оболонського району міста Києва та Вишгородського району Київської області, то все одно це кримінальне провадження підсудне Оболонському районному суду міста Києва, оскільки у межах територіальної юрисдикції цього суду закінчено досудове розслідування.

Твердження захисника про те, що слідчий ОСОБА_10 був уповноважений на проведення досудового розслідування у цьому кримінальному проваджені лише із 17 серпня 2022 року, тобто з дати винесення постанови про створення групи слідчих, і не мав права напередодні проводити слідчі дії, є надуманими.

Так дійсно, відповідно до постанови заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення ВП 2 Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 від 17 серпня 2022 року у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, призначено групу слідчих, до якої було включено слідчого ОСОБА_10 .

Зважаючи на ці дані та на виникнення сумнівів у сторони захисту щодо достовірності доказів, з огляду на те, що вони були зібрані не уповноваженою особою, суд прийняв рішення про витребування процесуальних документів щодо повноважень слідчого ОСОБА_10 станом на 16 серпня 2022 року.

На вимогу суду, стороною обвинувачення було надано письмове доручення від 16 серпня 2022 року, яким заступник начальника управління - начальник СВ Оболонського УП ГУНП у місті Києві доручає старшому слідчому ОСОБА_10 провести досудове розслідування, та повідомлення від 16 серпня 2022 року, яким старший слідчий ОСОБА_10 доповідає керівнику Оболонської окружної прокуратури міста Києва про початок досудового розслідування (а.с. 165, 166 т. 2).

Водночас, суд звертає увагу сторони захисту на те, що повноваження керівника органу досудового розслідування визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, у формі письмового «доручення», яке містить ті самі реквізити, що й постанова, зокрема: посада особи керівника органу досудового розслідування, час і місце складання доручення, підстави для його винесення (статті 39, 214 КПК), номер кримінального провадження, внесеного до ЄРДР, попередню правову кваліфікацію та вказівки щодо проведення якісного, ефективного і оперативного досудового розслідування (як у цій справі), не суперечить вимогам ст.39 КПК і є достатнім документом для наділення такого слідчого повноваженнями здійснювати досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні.

Прийняття рішення саме у такій письмовій формі (а не у формі постанови), тим паче, зважаючи на наявність повідомлення від 16 серпня 2022 року, яким старший слідчий ОСОБА_10 доповідає керівнику Оболонської окружної прокуратури міста Києва про початок досудового розслідування, та витягу з ЄРДР із включенням слідчого ОСОБА_10 до складу групи слідчих у цьому кримінальному провадженні, не свідчить, що досудове розслідування здійснювалося неуповноваженою особою і що отримані під час такого розслідування докази є недопустимими на цих підставах.

Аналогічна правова позиція висловлена й у постанові ККС ВС від 25.08.2021 у справі №663/267/19.

Також захисник заявив клопотання щодо визнання доказів недопустимими, а саме фактичних даних, зафіксованих: у протоколі огляду місця події від 16 серпня 2022 року, під час якого було оглянуто автомобіль «Range Rover»; протоколі затримання ОСОБА_6 та вилучення у нього предмета, схожого на пістолет, з написом «Форт 17Р» № НОМЕР_3 ; протоколі огляду місця події від 16 серпня 2022 року, під час якого було оглянуто автомобіль «Toyota Land Cruiser 200» та ОСОБА_6 видав дозвіл на зберігання та носіння «Форт 17р», калібр 9 мм, № НОМЕР_3 .

Так, як на першу підставу визнання цих доказів недопустимими, сторона захисту вказує, що вони були отримані до призначення групи прокурорів, а відтак є такими, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Другою підставою, на думку захисника, є проведення затримання і обшуку ОСОБА_6 та огляду місця події від 16 серпня 2022 року, під час якого було оглянуто автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», без попереднього дозволу суду.

Водночас, суд визнає їх неспроможними та зазначає про таке.

Згідно з ч. 3 ст. 214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Приписами статті 237 КПК України визначено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Статтею 208 КПК України надано повноваження затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, «уповноваженій службовій особі» та здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про Національну поліцію» поліція уповноважена затримувати особу на підставах, у порядку та в строки, визначені Конституцією України, КПК та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також іншими законами України.

Особистий обшук є складовою процесу затримання і, таким чином, законне затримання саме собою дає підстави для проведення особистого обшуку. Більше того, слід взяти до уваги, що особистий обшук затриманої особи є необхідним, крім фіксації доказів правопорушення, також для забезпечення безпеки як осіб, що затримують, так і інших осіб, включаючи саму затриману особу. Тому особистий обшук, як правило, проводиться невідкладно після затримання. Таким чином, законність проведення обшуку до внесення відомостей в ЄРДР залежить від того, чи законно проводити затримання за таких обставин.

З установлених судом обставин убачається, що ОСОБА_6 було затримано працівниками поліції на підставі п. 2 ст. 208 КПК України, при цьому потерпілий ОСОБА_5 безпосереднього переслідував підозрюваного та вказав на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Працівники поліції після здійснення затримання підозрюваної особи викликали слідчо-оперативну групу, яка провела огляд місця події та фактично - особистий обшук затриманого, в ході якого було виявлено та вилучено, серед іншого, предмет, за зовнішніми ознаками схожий на пістолет написом «Форт 17Р» № НОМЕР_3 .

Затримання особи після вчинення кримінального правопорушення, чи після безпосереднього переслідування, є подією, несподіваною для його учасників, а тому здійснюється без ухвали слідчого судді.

Не містить Кримінальний процесуальний кодекс України й обов`язкової вимоги на отримання дозволу слідчого судді на проникнення з метою проведення огляду до загальнодоступних місць, зокрема парків, скверів, лісопосадок, відкритих магазинних майданчиків, навіть, за умови, що вони перебувають на балансі територіальної громади.

Окремо суд звертає увагу, що проведення першочергових слідчих дій, як от огляд місця події чи затримання підозрюваної особи, як правило, відбувається ще до внесення відомостей до ЄРДР, а тому відсутність на час проведення цих слідчих дій постанови про визначення групи прокурорів, не може вважатися порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Надуманими є і твердження сторони захисту щодо необґрунтованого залучення ОСОБА_5 , як потерпілого.

Зокрема, у відповідності до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Як показав у судовому засіданні ОСОБА_5 , він пережив шок та моральні страждання, оскільки по автомобілю в якому він знаходився, ОСОБА_6 проводив постріли. Окремо ОСОБА_5 указав, що син ОСОБА_6 передав йому кошти у сумі 5 тис. дол. США. на ремонт від кульових пошкоджень автомобіля «Range Rover».

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженню є належним потерпілим, а рішення слідчого щодо його залучення таким, що повністю відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу.

Підсумовуючи викладене, суд указує на те, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 вказує, що в основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК України, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. "с" ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. "d" ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Крім того, процедура отримання доказів у кримінальному провадженні, яка регламентована процесуальним законом, покликана забезпечити й достовірність відомостей, на основі яких приймається рішення у кримінальному провадженні.

При цьому порушення порядку проведення процесуальної дії потребують оцінки можливого впливу на достовірність одержаних відомостей. Тобто під час оцінки джерела доказів з точки зору його допустимості необхідно також переконатися, чи позначилися або могли позначитись процесуальні порушення, якщо вони були допущені, на достовірності та повноті відомостей, які містить дане джерело.

Таким чином, розглядаючи це кримінальне провадження, судом не встановлено порушення закону та можливий вплив відповідних процесуальних порушень на достовірність отриманих відомостей, які мали місце під час збирання доказів, що можуть бути безальтернативною підставою для визнання їх недопустимими.

Аналізуючи ж надані стороною обвинувачення у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вони беззаперечно вказують на вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, суд ураховує, що винуватість ОСОБА_6 щодо хуліганських дій стосовно потерпілого ОСОБА_5 та проведення двох пострілів у його бік, підтверджується, як показаннями самого потерпілого, так і свідка ОСОБА_7 , протоколами огляду місця події та обшуку затриманої особи, під час яких було вилучено пістолет написом «Форт 17Р» № НОМЕР_3 , та виявлено наявність характерних пошкоджень у вигляді вм`ятин на автомобілі «Range Rover».

За таких обставин, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, судом ураховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_6 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відтак, є осудним.

Останній офіційно не працевлаштований, однак займається суспільно-корисною працею, одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, є волонтером та має ряд нагород.

На підставі викладеного, а також ураховуючи межі санкції інкримінованої статті, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, оскільки інший, більш м`який вид покарання, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, однак може бути досягнуто при призначенні строку у межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України.

Разом з тим, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_6 можливі без відбування покарання. У зв`язку з цим, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , а також попередження вчинення ними нових злочинів.

У відповідності до вимог ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати понесені в ході досудового слідства за проведення експертиз, що випливають з пред`явленого обвинувачення, а саме: №СЕ-19/111-22/35343-ФХВР від 21.09.2022 на суму 1510,24 грн., №КСЕ-19/111-22/37118-Д від 15.09.2022 на суму 1887,80 грн. та №КСЕ-19/111-22/37118-БЛ від 13.10.2022 на суму 3020,48 грн.

Речові докази підлягають вирішенню у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 6 410 (шість тисяч чотириста вісімнадцять) гривень 52 копійки. (Отримувач: ГУК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); номер рахунку (IBAN): UA 0026006; код класифікації доходів бюджету: 24060300; найменування коду класифікації доходів бюджету: (Інші надходження) (МФО 899998).

Речові докази по справі, а саме:

-змиви із зовнішньої поверхні автомобіля, що зберігаються у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві, - знищити;

-CD-диски, що зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах справи;

-пістолет «Форт 17Р» із написом на затворі № НОМЕР_3 , магазин до пістолета та набої до пістолета, у кількості 4 шт., що зберігаються у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві, - конфіскувати в дохід держави як знаряддя злочину.

-3 патрони у демонтованому стані, - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1