УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , заявниці - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 17.08.2023 року про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 року,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 17.08.2023 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, а саме про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 року. Крім того, просить вручити їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої.

Свою скаргу заявник мотивує тим, що ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000472 від 21.06.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

Вказала, що за її ініціативою була подана заява про кримінальне правопорушення, яким їй було завдано шкоди, вважає, що набула процесуального статусу потерпілої в кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України.

У заяві про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_3 зазначає про завдання даним злочином шкоди.

Рішення старшого ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 17.08.2023 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, а саме про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 року, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню під час досудового розслідування, а тому оскаржується даною скаргою.

У зв`язку з наведеним, заявник вважає постанову старшого ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 17.08.2023 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, а саме про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 року, такою, що підлягає скасуванню.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала доводи скарги, просила її задовольнити.

Старший слідчий ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 , рішення якого оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв або клопотань не направляв, матеріали кримінального провадження не надав.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши доводи заявника, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчим суддею встановлено, що ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000472 від 21.06.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

17.08.2023 року ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 року.

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що у органу досудового розслідування відсутня інформація щодо завдання ОСОБА_3 шкоди, передбаченої ч.1 ст. 55 КК України діями працівників Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві.

Проте, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 року.

При цьому, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого не містить достатніх відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, у ній не наведено належних мотивів на спростування доводів ОСОБА_3 зазначених у заяві, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що як вбачається з відомостей наведених скаржником у скарзі, кримінальне провадження №0000472 від 21.06.2023 року було розпочато за заявою ОСОБА_3 , при чому самій заяві про вчинення кримінального правопорушення зазначається, що ОСОБА_5 вважає себе потерпілою від кримінального правопорушення. В ЄРДР внесено відомості за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, який передбачає кримінальну відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Одночасно в постанові не враховано та не оцінено обставини, чи стосувався злочин інтересів ОСОБА_3 , в такому випадку з моменту подання заяви про злочин про вчинення щодо особи кримінального правопорушення виникають права потерпілого.

В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

В той же час, слідчим в постанові зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, які були проведені та дають підстави вважати, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Разом з тим, постанова старшого ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 17.08.2023 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, а саме про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 року, є необґрунтованою, а рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні - передчасним.

Враховуючи наведене, постанова старшого ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 17.08.2023 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, а саме про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 року, підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно вимог ч.2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 щодо зобов`язання уповноваженого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 року, вручити їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої - в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_4 від 17.08.2023 року про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 року.

В задоволені інших вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1