Справа № 202/8429/23
Провадження № 1-кс/202/9839/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

14 грудня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження №0000181, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 204 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , яке подане в рамках кримінального провадження №0000181, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 204 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000181 від 09.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 204 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з грудня 2022 року по листопад 2023 року, учасники організованої групи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у складі організованої групи вчиняли протиправні дії, які полягали у незаконному зберіганні з метою збуту, а також збут незаконно виготовлених тютюнових виробів, незаконне виготовлення, зберігання, збуту та транспортування з метою збуту алкогольних напоїв, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей.

На підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду

м. Дніпро (справа №202/8429/23, провадження №1-кс/202/9243/2023) від 15.11.2023, 05.12.2023 слідчим слідчої групи проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти у розмірі 700 євро; грошові кошти у розмірі 7 510 доларів США; грошові кошти у розмірі 47 000 гривень.

05.12.2023 слідчимвинесено постанову про визнання вказаних речей в якості речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Підставою для застосування арешту слідчий та прокурор у клопотанні та у доповненні до клопотання зазначають ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме п. 1 з метою збереження речових доказів, п. 2 з метою забезпечення спеціальної конфіскації та п. 3 - конфіскації майна.

З метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, збереження майна, унеможливлювання його приховання, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання тощо виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема арешту майна, яке може запобігти непоправним наслідкам в ході досудового розслідування. Незастосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_10 заперечувала щодо задоволення клопотання. Зазначала, що слідчий в клопотанні формально зазначав, що вилучені грошові кошти є речовими доказами, доказів, що вилучені грошові кошти мають ознаки речових доказів, органом досудового розслідування не надано і в клопотанні не зазначено. Наголошувала, що вилучені грошові кошти не конкретизовані, а тому клопотання сторони обвинувачення не відповідає вимогам КПК та підлягає поверненню прокурору для доведення незаконного походження вилучених грошових коштів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

У провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 09.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 204 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 13 листопада 2023 року було надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , з метою відшукання речей та документів, а саме: речі та документи щодо незаконної реалізації підакцизних товарів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів через мережу торгівельних точок розташованих на території м. Нікополь, м. Покров та м. Марганець Дніпропетровської області, чорнових записів з відомостями про джерела закупівлі сировини для подальшого виготовлення сфальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, їх транспортування, зберігання, розподілення між торгівельними точками, замовлення, звіти про реалізовану продукцію; обладнання для виготовлення, зберігання та транспортування фальсифікованих алкогольних напоїв, спиртовмісні суміші та інші речовини, за допомогою яких відбувається виготовлення сфальсифікованої алкогольної продукції, чорнові записи та нотатки з відомостями про незаконне виготовлення, транспортування, зберігання та збуту підакцизних товарів, а саме алкогольних напоїв та тютюнових виробів, у друкованому та письмовому вигляді, необліковані журнали та зошити, що містять у собі інформацію про незаконне виготовлення лікеро-горілчаних, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, накопичувачів флеш-пам`яті, жорстких дисків, носіїв інформації, мобільних телефонів, що були засобами зв`язку під час вчинення кримінального правопорушення, на яких містяться дані щодо організації та вчинення вказаного кримінального правопорушення.

05.12.2023 на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська проведено обшук в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ,в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти у розмірі 700 євро; грошові кошти у розмірі 7 510 доларів США; грошові кошти у розмірі 47 000 гривень.

05.12.2023 слідчим винесено постанову про визнання вказаних речей в якості речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (визначено ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст. 96-2 КК України передбачає випадки застосування спеціальної конфіскації, зокрема, вона застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У ч. 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КПК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,у вказаному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України, а саме в незаконному зберіганні з метою збуту, а також збуті незаконно виготовлених тютюнових виробів, вчинене організованою групою, незаконному виготовленні, зберіганні, збуті та транспортуванні з метою збуту алкогольних напоїв, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей, вчинене організованою групою.

Санкція ч. 1 ст. 204 КК України передбачає накладання штрафу від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Санкція ч. 3 ст. 204 КК України передбачає позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна, з вилученням та знищенням незаконно виробленої або придбаної продукції, обладнання для її виготовлення.

Слідчий суддя, вважає, що стороною обвинувачення доведена необхідність накладання арешту на вилучені речі, з метою збереження речових доказів, з метою забезпечення спеціальної конфіскації та враховуючи характер інкримінованих підозрюваним діянь, визначення конфіскації майна як безальтернативного виду покарання у санкції інкримінованої статті, на підставі п. 1, п. 2 та п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, розумність та співрозмірність обмеження права власності, на думку слідчого судді, відповідає завданням цього кримінального провадження, ураховуючи його стадію, характер діяння, а тому слідчий суддя вважає виправданим саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження. Незастосування цього заходу може зумовити труднощі та неможливість органу досудового розслідування провести слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, направлені на встановлення істини у справі, а у разі ненакладання арешту таке майно, воно може бути приховане, пошкоджене чи знищене.

Щодо доводів сторони захисту адвоката ОСОБА_10 про невідповідність клопотання про арешт вимогам КПК слідчий суддя вважає такими, що не заслуговують на увагу. Зокрема, згідно протоколу обшуку від 05.12.2023 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення зазначеної слідчої дії був присутній ОСОБА_7 , клопотання слідчого про арешт майна містить вказівку про власника та користувача вилученого майна. Протокол обшуку підписаний ОСОБА_7 .

Отже, клопотання слідчого, погоджене з прокурором підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження №0000181, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 204 Кримінального кодексу України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке 05.12.2023 було виявлено та вилучено під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у розмірі 700 євро; грошові кошти у розмірі 7 510 доларів США; грошові кошти у розмірі 47 000 гривень

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1