Провадження № 1-кс/947/9900/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001208 від 13.09.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Подільськ Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину - ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-3, ч. 2 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що в 2019 році ОСОБА_7 створила ТОВ «Патронажна служба Джерело життя», яке надавало послуги по догляду за особами похилого віку та здійснювало діяльність в пансіонатах за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

Також, в середині 2019 року, ОСОБА_7 познайомилась з ОСОБА_8 , з якою розпочала підтримувати дружні стосунки, внаслідок чого залучила останню до діяльності ТОВ «Патронажна служба Джерело життя» в якості засновника, розподіливши частки в уставному фонді товариства між ОСОБА_9 (донька ОСОБА_7 ), ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Директором товариства призначено ОСОБА_11 .

Разом з цим, фактичне керівництво товариством здійснювала ОСОБА_7 , у той же час ОСОБА_12 , як засновник, мала доступ до усіх уставних документів та була обізнана щодо всіх організаційних, фінансових, господарських та кадрових питань підприємства.

Приблизно у травні-червні 2021 року, ОСОБА_8 спільно зі своїм чоловіком - ОСОБА_5 прийняли рішення припинити ведення фінансово-господарської діяльності з ТОВ «Патронажна служба Джерело життя» спільно з ОСОБА_9 (донькою ОСОБА_7 ), шляхом виведення із складу засновників ОСОБА_9 , а фактично позбавити права керування підприємством ОСОБА_7 .

Так, 30.06.2021, ОСОБА_5 діючи спільно з ОСОБА_8 , запросив ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , нібито на робочу зустріч в пансіонат за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_5 оголосив, що він спільно із ОСОБА_8 мають намір здійснити розподіл спільного бізнесу. За висунутими умовами ОСОБА_5 та ОСОБА_8 при розподілі в їх власність повинен відійти самий рентабельний пансіонат за адресою: АДРЕСА_4 .

З цього моменту між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_9 і ОСОБА_7 з іншого, виник конфлікт з приводу подальшого ведення фінансово-господарської діяльності з ТОВ «Патронажна служба Джерело життя» та повернення начебто існуючого боргову, який виник під час здійснення ОСОБА_7 спільної підприємницької діяльності.

Так, приблизно на початку липня 2021 року, розуміючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не погодяться на висунуті їм умови, а також те, що законні підстави для усунення від ведення фінансово-господарської діяльності з ТОВ «Патронажна служба Джерело життя» ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відсутні, при цьому розуміючи відсутність будь-якої перспективи вирішити наявні претензії у порядку цивільного судочинства, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , діючи умисно, розуміючі можливі наслідки протиправних дій, проте нехтуючи суворістю визначеного кримінальним законодавством покарання, з метою вирішення майнових та фінансово-господарських відношень з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що ОСОБА_13 на кримінальне прізвисько « ОСОБА_14 », має авторитет у кримінальному середовищі, звернулись до нього, як до представника кримінального середовища в м. Одесі, який відповідно здійснює значний вплив на криміногенну ситуацію в місті та впливає на встановлення та поширення в м. Одесі свого злочинного впливу, для здійснення такого впливу на ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з метою примусу їх відмовитись від своєї частки в уставному фонді ТОВ «Патронажна служба Джерело життя», при цьому матеріально зацікавивши ОСОБА_13 у вирішенні конфлікту на свою користь.

Так, ОСОБА_13 , отримавши від ОСОБА_8 та ОСОБА_5 таке звернення, діючи з корисливих мотивів та достовірно знаючи про запровадження в Україні кримінальної відповідальності за вплив суб`єктів злочинної ієрархії на суспільні відносини, в тому числі криміногенні, діючи умисно, протиправно протиставляючи себе нормам законності в противагу загальновизнаним етичним правилам існування в правовому суспільстві, усвідомлюючи, що за допомогою власного авторитету та особистих якостей може досягнути відповідної мети шляхом незаконного та протиправного впливу на потерпілих, погодився здійснити протиправний тиск на ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

З метою реалізації злочинного плану, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , надали ОСОБА_13 інформацію щодо потерпілої ОСОБА_7 та членів її сім`ї, а саме: її доньки - ОСОБА_9 та її співмешканця - ОСОБА_15 .

Так, ОСОБА_13 , підтримуючи злодійські традиції та відповідний образ життя, маючи стійку життєву позицію щодо вчинення насильницьких злочинів, користуючись авторитетом та лідерськими позиціями у кримінальному середовищі, підтримуючи постійний зв`язок з так званими «ворами в законі», переслідуючи злочинний умисел на протиправне вирішення на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_5 конфлікту майнового та фінансово-господарського характеру, шляхом злочинного впливу на потерпілих, залучив до своєї незаконної діяльності раніше знайомих йому осіб, а саме: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на прізвисько « ОСОБА_17 », ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У подальшому, ОСОБА_13 , будучи суб`єктом злочинного впливу, діючи спільно з ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , використовуючи свій авторитет та неформальний статус, координуючи дії останніх, з метою примусити ОСОБА_7 до вчинення певних дій проти її волі, а також протиправного заволодіння майном, яке належало членам її сім`ї, вчинили ряд корисливих та насильницьких кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_15 .

Так, 05.07.2021 зазначені особи, діючи за попередньою змовою та під приводом примушення ОСОБА_7 до виконання умов, висунутих ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , шляхом погроз фізичної розправи відносно ОСОБА_15 та членів його сім`ї, відібрали у нього автомобіль марки «BMW-X1», сірого кольору, з номерним знаком Німеччини « НОМЕР_1 », який належав останньому, разом з ключами та документами на право власності.

Крім того, 26.08.2021 ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , шляхом погроз фізичної розправи, нанесення тілесних ушкоджень, а також погроз застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої та її рідних, словесно принижуючи її честь та гідність, чинили моральний тиск на потерпілу ОСОБА_7 з метою схилити її до виконання умов, висунутих ОСОБА_8 та ОСОБА_5 та передачі їм грошових коштів в сумі 350 000 доларів США.

Крім того, 08.09.2021, ОСОБА_13 діючи відповідно до свого статусу та на підтвердження свого авторитету у злочинному середовищі, шляхом погроз спричинення фізичного насильства, нанесення тілесних ушкоджень, з явними погрозами застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого та його рідних, чинив моральний тиск на ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , вимагаючи від останніх повернення неіснуючого боргу, при цьому демонструючи ніж та погрожуючи його застосуванням, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_15 в сумі 4000 доларів США.

Також, під час досудового розслідування встановлено, що наприкінці травня 2021 (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, однак не пізніше 26.08.2021) у ОСОБА_8 , яка будучи учасником та маючи відповідну частку статутного капіталу ТОВ «Патронажна служба Джерело життя», засновником якого є ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на протиправне вимагання передачі чужого майна, а саме частини статутного капіталу, який вона вирішила реалізовувати спільно з чоловіком ОСОБА_5 , який був обізнаний щодо діяльності і функціонування зазначеного товариства.

У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування час (однак не пізніше 26.08.2021), реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на отримання основної частини бізнесу, звернулись до ОСОБА_13 на кримінальне прізвисько « ОСОБА_14 », який має авторитет у кримінальному середовищі, як до представника кримінального середовища в м. Одесі, який відповідно здійснює значний вплив на криміногенну ситуацію в місті та впливає на встановлення та поширення в м. Одесі свого злочинного впливу, для здійснення такого впливу на ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з метою примусу їх відмовитись від своєї частки в уставному фонді ТОВ «Патронажна служба Джерело життя».

Так, 26.08.2021 ОСОБА_13 залучивши до своєї незаконної діяльності ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , призначили зустріч потерпілій ОСОБА_7 в приміщенні пансіонату ТОВ «Патронажна служба Джерело життя» за адресою: м. Одеса, вул. Тимірязєва, 34.

Того ж дня, знаходячись під постійним психологічним тиском, сприймаючи погрози застосування насилля явними, у разі невиконання вимог щодо передачі грошових коштів ОСОБА_13 та іншим учасникам групи, побоюючись за своє та близьких родичів життя та здоров`я, потерпіла ОСОБА_7 погодилась на зустріч, та разом з ОСОБА_15 прибули за вказаною адресою, де зустрілись з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Під час вказаної зустрічі, у період часу з 16.00 до 17.50 ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 діючи з корисливих мотивів та відповідно до погоджених з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 дій, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне вимагання передачі чужого майна, висловили протиправну вимогу ОСОБА_7 щодо передачі частки в уставному фонді товариства, яка належить її доньки - ОСОБА_9 , а також надання грошових коштів в сумі 350 000 доларів США.

Утримуючи, ОСОБА_7 та ОСОБА_15 в одному з приміщень за вищевказаною адресою, на протязі більш ніж двох годин, ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , шляхом погроз спричинення фізичного насильства, нанесення тілесних ушкоджень, погрозами застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих та їх родичам, чинили моральний тиск на потерпілу ОСОБА_7 , при цьому, явно демонстрували свою зухвалість, безпринципний характер та байдужість до людського болю, спроможність чинити протиправні дії відносно осіб будь-якої статі та віку.

Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи пригнічений стан потерпілої ОСОБА_7 в наслідок протиправних дій зазначених осіб, в свою чергу продовжували морально тиснути та схиляти потерпілу відмовитись від участі у фінансово-господарській діяльності ТОВ «Патронажна служба Джерело життя» на їх користь.

З метою створення у потерпілої ОСОБА_7 переконання про реальність висловлюваних ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 погроз, а також посилаючись на свої численні зв`язки в кримінальному світі, зазначені особи запевнили потерпілу, що в разі відмови виконувати вимоги щодо надання грошових коштів, для спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень або її вбивства, ними будуть залучені сторонні особи з числа наркозалежних, раніше судимих осіб, які не мають моральних принципів та за вказівкою чинитимуть протиправні дії відносно потерпілої та її сім`ї.

За вищевикладених обставин, 25.07.2023 року відносно ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 1 ст. 255-3 КК України, за кваліфікуючими ознаками: звернення до особи, яка завідомо для винного може здійснювати злочинний вплив, з метою застосування нею такого впливу;

-ч. 2 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна, права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, в ході виконання доручення на проведення слідчих (розшукових) дій (у порядку п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України) щодо місцезнаходження ОСОБА_20 оперативними працівниками встановлено, що останній покинув територію України 03.07.2023 (пункт пропуску Маяки-Удобне). У зв`язку з чим, повідомлення про підозру ОСОБА_5 було вручено його дружині - ОСОБА_8 .

Так, 04.08.2023 року на підставі постанови слідчого ОСОБА_5 оголошено у державний розшук.

04.08.2023 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було задоволено клопотання сторони обвинувачення про дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001234 від 28.07.2021 року, строком до 04.11.2023 року.

13.09.2023 року на підставі постанови прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0001234 від 28.07.2021 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виділено у кримінальне провадження №0001208 від 13.09.2023 року.

28.09.2023 року на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 було затримано на пункті пропуску «Паланка-Маяки-Удобне».

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-3, ч. 2 ст. 189 КК України, в цілях запобігання настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з таким клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні:

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави. Крім того, прокурором в судовому засідання було долучено постанову від 13.09.2023 року про виділення матеріалів кримінального провадження в окреме кримінальне провадження та копію ухвали слідчого судді від 15.09.2023 року про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001234 від 28.07.2021 року до 27.11.2023 року.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання. Щодо повідомленої підозри повідомив, що з підозрою його підзахисний погодився, визнав себе винним, на ім`я процесуального керівника даного кримінального провадження скеровано заяву про укладення угоди про визнання винуватості в порядку ст. 469 КПК України. Щодо переховування повідомив, що підозрюваний на час складення відносно нього письмового повідомлення про підозру перебував у рейсі, у зв`язку із чим не був належним чином повідомленим про таку підозру. Повернувшись з рейсу він одразу направився до дому та на пункті пропуску на м. Одеса був затриманий. Просив врахувати визнання вини та стійкі соціальні зв`язки підозрюваного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, неповнолітню дитину, дружину та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний щодо запобіжного заходу - підтримав думку захисника, зазначивши, що з повідомленою йому підозрою згоден у повному обсязі. Умислу укриватися він не мав, перебував у рейсі офіційно.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 25.07.2023 року було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-3, ч. 2 ст. 189 КК України, яке, у зв`язку із не встановленням місцезнаходження останнього, було вручено його дружині - ОСОБА_8 (у порядку ст. ст. 111, 135, 276-278 КПК України).

Крім того, як вбачається з протоколу затримання від 28.09.2023 року, ОСОБА_5 було повідомлено підстави його затримання та у вчиненні яких кримінальних правопорушень він підозрюється.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколами допитів потерпілих, протоколами допитів свідків, протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами оглядів речей та документів, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-3, ч. 2 ст. 189 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-3, ч. 2 ст. 189 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках означеного кримінального провадження наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2023 року строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено, у зв`язку із необхідністю проведення низки слідчих дій. Разом з тим, з даної ухвали вбачається, що фактично усі необхідні слідчі дії виконані, але на даний час стороні обвинувачення необхідно отримати висновки за призначеними експертизами, вжити заходів щодо розсекречення матеріалів кримінального провадження, у тому числі ухвал апеляційного суду, що, в свою чергу, свідчить про те, що основний комплекс слідчих (розшукових) дій, зокрема пов`язаних із збиранням доказової бази по даному кримінальному провадженню, проведено, а тому доводи сторони обвинувачення, що підозрюваний може знищити, сховати будь-які речі та документи, є неспроможними.

Щодо існування ризику передбаченого п. 3 ст. 177 КПК України, можливого незаконного впливу з боку ОСОБА_5 на свідків та потерпілу, слідчий суддя враховує, що підозра, пред`явлена останньому в тому числі ґрунтується на показаннях свідків та потерпілої, з якими підозрюваний особисто знайомий, що підтверджує існування ризику тиску на потерпілих та/або свідків, з метою зміни чи відмови від показів.

Водночас, навіть беручи до уваги, що у випадку можливого направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_5 до суду, вказані особи в подальшому будуть допитуватися безпосередньо судом, ризик можливого впливу на таких осіб та зміни ними своїх показів, під загрозою можливої кримінальної відповідальності у такому випадку за означені дії, мінімізує в значній мірі існування такого ризику.

Проте, як було встановлено в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 з підозрою, повідомленою йому, погоджується та останнім на ім`я процесуального керівника даного кримінального провадження скеровано заяву про укладення угоди про визнання винуватості в порядку ст. 469 КПК України, таким чином, на думку слідчого судді, рівень вищевказаного ризику в рамках даного кримінального провадження є незначним.

Разом з тим, попри вищевказані встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_5 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя надає належну правову оцінку обставинам ймовірного вчинення підозрюваним інкримінованим йому кримінальних правопорушень, а також відомостей щодо його особи, а саме як встановлено в судовому засіданні підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, адже він одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, крім того, на теперішній час підозрюваний з підозрою, пред`явленою йому погоджується у повному обсязі та 28.09.2023 року звернувся до прокурора із заявою про укладення угоди про визнання винуватості, в порядку ст.469 КПК України. Щодо переховування від органу досудового розслідування слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні доведено стороною захисту про те, що підозрюваний не укривався навмисно від органу досудового розслідування, при першій можливості направився до м. Одеси, там був затриманий на пункті пропуску. Всі ці обставини в сукупності, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

В свою чергу покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 184 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло у нічний час, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001208 від 13.09.2023 року відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 27.11.2023 року із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 23 години 00 хвилин по 05 годину 00 хвилин наступної доби, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 27.11.2023 року наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

2. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3. утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1