В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання у Личаківській виправній колонії № 30, що за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 156, раніше судимого,
- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
В С Т А Н О В И В:
обвинувачений ОСОБА_3 , маючи єдиний умисел на незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин, без мети збуту, в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» від 15 лютого 1995 року та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, 05.10.2023 приблизно о 18:00 год., перебуваючи поблизу ТРЦ «Victoria Gardens», що за адресою: місто Львів, вул. Кульпарківська, 226А, придбав, шляхом знахідки, металеву коробку, в якій знаходилися: зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, зіп-пакет з фрагментом таблетки фіолетового кольору і речовина рослинного походження зеленого кольору, та, усвідомлюючи, що придбані ним речовини відносяться до наркотичних засобів та психотропних речовин, обіг яких заборонено та обмежено, в подальшому поклав під футболку, у яку був одягнений та незаконно переносив при собі з метою власного вживання без мети збуту.
05.10.2023 близько 21:30 год. у ОСОБА_3 , який перебував на площі Старий Ринок у м. Львові, поблизу будинку №2, військовослужбовцями Національної гвардії України та працівниками Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області було виявлено металеву коробку, в якій знаходилися: зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, зіп-пакет з фрагментом таблетки фіолетового кольору і речовина рослинного походження зеленого кольору, який ОСОБА_3 в подальшому добровільно видав працівникам поліції.
В ході досудового розслідування встановлено, що у вилучених у ОСОБА_3 порошкоподібній речовині білого кольору виявлено амфетамін масою 0,2977 грам, що відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено; у частині таблетки фіолетового кольору виявлено психотропну речовину - МДМА масою 0,0700 грам, що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено; речовина рослинного походження зеленого кольору є канабісом масою 2,222 грама, що відноситься до наркотичних засобів обіг яких заборонено.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 309 КК України.
Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті, який затверджено прокурором, який звернувся до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку, не оспорюються обвинуваченим, про що ним подана відповідна заява за участю захисника.
Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України, оскільки він вчинив незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку; особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання.
Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що характеристика у ОСОБА_3 формальна; на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відповідно до ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді штрафу з урахуванням вимог ст.ст. 4 та 5 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Крім цього, згідно ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, призначається покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 у справі №243/2528/19, положення ч. 3 ст. 72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. При вчиненні нового злочину особою, яка відбувала покарання у виді позбавлення волі, його невідбутою частиною треба вважати строк, який залишився на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин, а якщо такий захід не обирався, - то строк, який залишився після постановлення останнього за часом вироку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до вчинення кримінального правопорушення у даній справі, ОСОБА_3 був засуджений вироком Сихівського районного суду м. Львова від 16.12.2022 за ч.2 ст.307, ст.71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, який залишений без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 05.06.2023 та строк невідбутого покарання, станом на 14.12.2023, відповідно до інформації ДУ «Личаківська виправна колонія №30», становить 7 років 1 місяць 25 днів.
Відтак, виходячи зі змісту ст.72 КК України та відповідно до роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання», вирок Сихівського районного суду міста Львова від 06.12.2022 року і даний вирок слід виконувати самостійно.
Цивільний позов не заявлявся.
Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 382 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн /1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян/ в дохід держави.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_3 покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 16.12.2022, що, станом на 14.12.2023, становить 7 років 1 місяць 25 днів позбавлення волі з конфіскацією майна, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 (сімнадцять) тисяч гривень та 7 років 1 місяць 25 днів позбавлення волі з конфіскацією майна.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи, в сумі 2868 грн.
- мобільний телефон марки «HUAWEI» (ІМЕІ: не встановлено), в корпусі зеленого кольору - повернути ОСОБА_3 ;
- номерний полімерний пакет Експертної служби МВС Україна № 5364157 всередині якого згідно висновку експерта знаходяться об`єкти дослідження (амфетамін масою 0,2977 грам, МДМА масою 0,0700 грам, канабіс масою 2,222 грам), який надійшов з Рівненського НДЕКЦ МВС України до ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області після проведення відповідної експертизи знищити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова в установленому законодавством порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня ухвалення вироку.
Суддя ОСОБА_1