Справа №592/1305/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/4/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - рішення слідчого про закриття кримінального провадження
УХВАЛА

Іменем України

01 листопада 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/1305/21 за апеляційними скаргами заявника ОСОБА_6 та представника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.04.2021 щодо відмови у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

заявника ОСОБА_9 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданих апеляційних скаргах:

- заявник ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, оскільки слідчим в даному кримінальному провадженні в порушення вимог кримінального процесуального закону не вжито всіх необхідних заходів для з`ясування обставин, викладених в його заяві, кримінальне провадження розслідувалося з порушенням правил підсудності, що не було з достатньою повнотою враховано слідчим суддею. Вказує на допущені слідчим суддею суперечності у вступній та резолютивній частинах щодо дати винесення оскарженої постанови слідчого;

- представник заявника ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_13 про закриття кримінального провадження № 0000059 від 10.10.2020, повернувши кримінальне провадження прокурору для продовження строків досудового розслідування і визначення підслідності згідно вимог ст. 216 КПК, оскільки в порушення вимог КПК слідчим не були проведені всі необхідні слідчі дії, не допитані ОСОБА_9 , за заявою якого було розпочате це кримінальне провадження, та прокурор Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_14 , не був проведений тимчасовий доступ до матеріалів справи № 583/3013/14-к з метою з`ясування викладених в заяві ОСОБА_9 відомостей, досудове слідство проведено з порушенням правил підсудності.

04.02.2021 до Ковпаківського районного суду м. Суми зі скаргою в інтересах ОСОБА_9 звернувся його представник ОСОБА_10 , в якій просив скасувати як незаконну постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_13 від 10.10.2020 про закриття кримінального провадження № 0000059.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.04.2021 у задоволенні вказаної скарги представнику заявника ОСОБА_10 було відмолено. Своє рішення слідчий суддя умотивувала тим, що в кримінальному провадженні закінчилися строки досудового розслідування, передбачені ст. 219 КПК, і жодній особі не повідомлено про підозру, що з урахуванням вимог законодавства є безумовною підставою для закриття кримінального провадження слідчим.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи заявника ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляційні скарги, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Зокрема, порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Завданнями кримінального провадження згідно ст. 2 КПК, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права (п. 1), законність (п. 2) та диспозитивність (п. 19), згідно яких кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 1-2 ст. 8 КПК). Під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК. У разі якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ. У випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК (ч. 1, 3-6 ст.9 КПК).

Коституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

В справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Оthers v. Тhe United Kingdom, від 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

У своїх інших рішеннях ЄСПЛ також неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, зокрема у п. 31 в справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), у п. 109 в справі «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova), у п. 53 в справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine) та у п. 19 в справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine).

Здійснивши розгляд скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що рішення слідчого відповідає вимогам КПК, мотивуючи це тим, що на момент його прийняття сплинув строк досудового розслідування, який згідно вимог ч. 5 ст. 294 КПК поновленню не підлягає.

Однак такі висновки слідчого судді суду першої інстанції не в повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтуються на кримінальному процесуальному законі.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, слідчим є службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу ДБР, органу БЕБ України, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю НАБУ, уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень, а досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження. При цьому досудове слідство це форма досудового розслідування, в якій здійснюється розслідування злочинів (п. 5-6, 17 ч. 1 ст. 3 КПК).

Відповідно ч. 2 ст. 9 КПК, прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, а згідно ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій і уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. У випадках відмови прокурора у погодженні клопотання слідчого до слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій чи негласних слідчих (розшукових) дій слідчий має право звернутися до керівника органу досудового розслідування, який після вивчення клопотання за необхідності ініціює розгляд питань, порушених у ньому, перед прокурором вищого рівня, який протягом трьох днів погоджує відповідне клопотання або відмовляє у його погодженні. Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Положення вказаних вище норм процесуального закону вказують на те, що слідчий, діючи в межах наданих йому повноважень, зобов`язаний вжити всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, у тому числі звернутися з клопотанням до суду щодо продовження строку досудового розслідування в установленому порядку у разі неможливості до закінчення цього строку провести усі слідчі та процесуальні дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, а у випадку проведення слідчим всіх необхідних слідчих та процесуальних дій у разі встановлення відсутності, зокрема, складу кримінального правопорушення в діях конкретної фізичної особи або виявлення інших підстав для закриття кримінального провадження прийняти відповідне рішення.

Закриття кримінального провадження є однією із форм закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності. Формальне закриття кримінального провадження органом досудового розслідування лише з підстав закінчення строків, встановлених ст. 219 КПК, за відсутності повного, неупередженого, ефективного досудового розслідування є неприпустимим, оскільки на стадії правозастосування кримінального процесуального законодавства України (ст. 1) органом виконавчої влади через неналежне виконання своїх службових обов`язків нівелюються завдання (ст. 2) та загальні засади кримінального провадження (ст. 7). При цьому кримінальне провадження закривається у разі, коли строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру (абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК). Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення у ЄРДР до дня повідомлення особі про підозру становить 12 місяців у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 18 місяців у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину (п. 1-2 ч. 2 ст. 219 КПК).

За змістом ст. 110 КПК постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення КПК. У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК), зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Разом з тим, вказані вище положення кримінального процесуального закону при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження, слідчим не були дотримані, а викладені у скарзі представника заявника ОСОБА_10 обставини взагалі не були предметом судового контролю.

Кримінальне провадження № 0000059 було розпочато Сумським ВП ГУНП в Сумській області на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.04.2018, якою було зобов`язано уповноважених осіб внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення від 29.03.2018, згідно якої прокурором Роменської міськрайонної прокуратури ОСОБА_14 всупереч вимогам закону під час розгляду справи за участі ОСОБА_9 у Великописарівському районному суді Сумської області повідомив судді недостовірні відомості, що потягло за собою прийняття правосудного рішення про відвід вказаного прокурора.

В подальшому, постановою слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_13 від 10.10.2020 кримінальне провадження за ч. 2 ст. 376 КК було закрите у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування та не повідомленням жодній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

В кримінальному провадженні слідчі виносили декілька постанов про закриття кримінального провадження, які були неодноразово скасовані з підстав неналежного проведення досудового розслідування, а саме ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.03.2020, постановою прокурора прокуратури Сумської області від 28.04.2020 та ухвалою Сумського апеляційного суду від 18.09.2020.

10.10.2020 слідчим ОСОБА_13 було прийнято чергову постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, в якому жодній особі не повідомлено про підозру, незважаючи на те, що при зверненні із заявою про вчинення кримінального правопорушення та у подальшому ОСОБА_9 чітко вказував на конкретну особу, яка на його погляд вчинила кримінальне правопорушення, що не вказувало на неможливість встановлення винної особи в межах кримінального провадження № 0000059, тому слідчий протягом строку, визначеного ст. 219 КПК, не вжив всіх необхідних заходів щодо встановлення обставин кримінального правопорушення, не перевірив з достатньою повнотою версію вчинення злочину, яка викладена в заяві ОСОБА_9 та не прийняли процесуального рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях прокурора Роменської міськрайонної прокуратури ОСОБА_14 (який зазначений в заяві, як такий, що вчинив злочин), а фактично пасивно чекав закінчення строку досудового розслідування, що і стало підставою для закриття кримінального провадження (абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК).

Як неодноразово вказував ЄСПЛ «розслідування повинно бути ефективним» і у справі «Аднаралов проти України» (Adnaralov v. Ukraine), заява № 10493/12) зазначив, що «розслідування має бути ретельним; це означає, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень» (також рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.). «Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події» (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV) та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14.12.2000). Будь-який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин та винних осіб, є загрозою недотримання цього стандарту.

Оскільки слідчим не в повному обсязі встановлені всі обставини кримінального провадження, а слідчий суддя суду першої інстанції, розглядаючи скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, не надала належної правової оцінки його доводам, не врахувала вимоги кримінального процесуального закону та прийшла до неправильного висновку про необхідність відмови представнику заявника ОСОБА_10 в задоволенні скарги, формально пославшись на ту обставину, що строк досудового розслідування закінчився та поновленню не підлягає.

Крім того, підслідність кримінальних проваджень визначена виключно приписами ст. 216 КПК, зокрема згідно ч. 1 слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування, а відповідно п. 1 ч. 4 слідчі органів ДБР здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, крім іншого, у випадках: вчинених працівником правоохоронного органу, крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності НАБУ.

З огляду на викладене, до підслідності слідчого НП не віднесене здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, вчиненого прокурором місцевої прокуратури при виконанні ним своїх службових обов`язків, про що вказав ОСОБА_9 у заяві.

Таким чином, ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та належним чином неумотивованою з огляду на вимоги ст. 370 КПК, внаслідок чого це процесуальне рішення підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 і ч. 1 ст. 412 КПК), оскільки судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно ст. 94 цього Кодексу; у рішенні повинні бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирішуючи питання подальшого руху кримінального провадження після скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу представника заявника ОСОБА_10 на постанову про закриття кримінального провадження від 10.10.2020 частково та скасувати цю постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000059 від 25.04.2018.

Інші доводи апеляційних скарг не підлягають задоволенню, так як порушені в них питання підлягають вирішенню спочатку за відповідними клопотаннями та поданнями процесуальних осіб безпосередньо в ході досудового розслідування кримінального провадження, а вже потім, у разі оскарження, судом.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Апеляційні скарги заявника ОСОБА_6 і його представника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.04.2021 щодо відмови у задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Скаргу представника заявника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_13 від 10.10.2020 про закриття кримінального провадження № 0000059 скасувати, а кримінальне провадження повернути до СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4