Справа № 128/4606/23
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарань: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

лікарів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

засудженого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» щодо засудженого:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грабарівка, Могилів-Подільського району Вінницької області, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

який засуджений вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.01.2017 за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років 6 місяців позбавлення волі,

про звільнення від відбування покарання за хворобою на підставі ч. 2 ст. 84 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло подання начальника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» щодо засудженого ОСОБА_10 про його звільнення від відбування покарання за хворобою на підставі ч. 2 ст. 84 КК України, яке мотивоване тим, що в результаті проведеного медичного огляду засудженому ОСОБА_10 встановлено діагноз: рак гортаноглотки з поширенням по гортані. Метастази в нижні відділи шиї справа. IV ст. ІІ клінічна група. G2T3N2M0. Незрілі катаракти обох очей.

В судовому засіданні представник установи виконання покарань ОСОБА_4 пояснив, що підтримує подання установи, яке подано до суду на підставі відповідного висновку лікарів, та підтримує надану суду характеристику засудженого. В подальшому представник установи виконання покарань ОСОБА_5 також подання підтримав та просив його вирішити згідно висноку лікарсько-консультативної комісії медичної установи при ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)».

Лікар ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що є лікуючим лікарем засудженого ОСОБА_10 та до складу лікарсько-консультативної комісії він не входить, може пояснити, що діагноз засудженого входить до переліку захворювань, що є підставою для звернення до суду з даним поданням. Засуджений отримає лікування згідно протоколів, в повному обсязі, на базі Подільського центру онкології, яке відповідає його стану. В разі задоволення подання, засудженому необхідно буде звертатись за отриманням відповідного лікування самостійно за місцем проживання. Зі слів засудженого, родичі зможуть надавати йому необхідну допомогу, але за весь час знаходження його в установі ніхто його не навідував.

Голова лікарської консультативної комісії лікувального закладу при державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», лікар ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що висновок, наданий суду, було складено на підставі огляду засудженого, якому було встановлено діагноз, що входить до переліку захворювань, що є підставою для звернення до суду з даним поданням. Медична допомога засудженому надається в повному обсязі, згідно клінічного протоколу та відповідно до поставленого діагнозу, таке лікування йому надається на базі Подільського центру онкології, куди засуджений доставляється для отримання призначених процедур, тому таке лікування засудженого потребує організації відповідного супроводу та його охорони працівниками установи відбування покарання під час медичних процедур. Стан засудженого на даний час відповідає середній важкості.

Лікар ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він є завідувачем хірургічного відділення Стрижавської багатопрофільної лікарні при державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» та членом лікарської консультативної комісії лікувального закладу при державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», він підтримує наданий суду висновок щодо засудженого, оскільки йому встановлено діагноз, що входить до переліку захворювань, що є підставою для звернення до суду з даним поданням. Засуджений отримує хіміо та променеву терапію на базі Подільського центру онкології та лише в цьому закладі громадяни з таким діагнозом можуть отримати належну медичну допомогу. Тому в разі його звільнення від відбування покарання, засудженому потрібно буде звертатись до сімейного лікаря для отримання направлення в цю установу та госпіталізацію, а на даний час він доставляється для призначеного лікування силами Стрижавської багатопрофільної лікарні при державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», що потребує відповідних організаційних заходів для його доставки та охорони.

Засуджений ОСОБА_10 в судовому засіданні просив звільнити його від подальшого відбування покарання за хворобою, оскільки бажає повернутись за місцем проживання, де мешкає його дружина, та буде вирішувати питання про його лікування самостійно. На даний час він отримує відповідне лікування, обсяг лікування його влаштовує та будь-яких зауважень до його лікування під час відбування покарання він не має. Злочину, за який він засуджений, він не вчиняв, згоден лише з тим, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, але доказів вважає недостатньо для його засудження.

Захисник в судовому засіданні підтримала позицію засудженого та просила подання задовольнити, звільнивши засудженого від подальшого відбування покарання за хворобою.

Прокурор в судовому засіданні в задоволенні подання просив відмовити, враховуючи, що відомості про поведінку засудженого під час відбування покарання, а також отримання належного лікування, свідчать про відсутність перешкод для подальшого відбування покарання засудженим.

Вивчивши подання установи виконання покарань, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 засуджений вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.01.2017 за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років 6 місяців позбавлення волі. Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_10 ухвалено відраховувати з моменту його затримання, тобто з 30.04.2016, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, термін попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 30.04.2016 до набрання вироком законної сили. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23.11.2017 вирок суду залишено без змін.

Згідно з поданням, початок строку засудженому рахується з 30.04.2016, кінець строку: 06.04.2029.

До Стрижавської багатопрофільної лікарні № 81 філії Центру охорони здоров`я ДКВС України у Вінницькій області прибув 05.10.2023 з державної установи «Сокирянська виправна колонія (№ 67)», де за час відбування покарання 1 раз притягався до дисциплінарної відповідальності та лише один раз заохочувався, своєю поведінкою не проявив позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно характеристики на засудженого, 31.05.2018 засудженому було відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України як особі, що не стає на шлях виправлення. Застосуванню ст. 82 КК України за формальними ознаками підлягає по відбуттю 2/3 частини строку покарання - 05.06.2024. Застосуванню ст. 81 КК України за формальними ознаками підлягає по відбуттю 3/4 частини строку покарання - 22.08.2025. В установі офіційно не працевлаштований, роботи з благоустрою не виконує, так як перебуває на лікуванні в Стрижавській багатопрофільній лікарні № 81 філії ДУ «Центру охорони здоров`я ДКВС України» у Вінницькій області. Особа не має статусу, що передбачає державні виплати без працевлаштування, не має офіційного джерела стабільних доходів без працевлаштування. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Соціально-корисні зв`язки підтримує з дружиною, отримує посилки, передачі, надавались побачення. Згідно вироку суду вину у скоєному злочині не визнав. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе.

Засуджений бажає змінити своє життя, проте це бажання має поодинокий та несистемний характер. Бере участь у програмах/заходах, які проводяться в установі. Усвідомлює, що саме треба змінювати, але при цьому нічого не робить. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє яким чином їх втілити. Залучений до участі в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення».

З урахуванням того, що ОСОБА_10 вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи (вбивство двох осіб) в стані алкогольного сп`яніння, вину у скоєному злочині згідно вироку суду не визнав, а також за час відбування покарання 1 раз притягався до дисциплінарної відповідальності та лише один раз заохочувався за весь час відбування покарання, адміністрація установи вважає, що ОСОБА_10 своєю поведінкою не проявив позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно з довідкою відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» станом на 06.11.2023 за засудженим в установі виконавчі листи не рахуються.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

У відповідності до ст.ст 537, 539 КПК України, під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання визначений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України N 1348/5/572 від 15.08.2014 року.

Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії від 06.11.2023 № 20 вбачається, що засудженому ОСОБА_10 встановлено діагноз: рак гортаноглотки з поширенням по гортані. Метастази в нижні відділи шиї справа. IV стадія ІІ клінічна група. G2T3N2M0. Незрілі катаракти обох очей. (а.с. 4).

Згідно розділу IV вищевказаного Переліку, новоутворення IV стадії за міжнародною класифікацією TNM (з гістологічним та морфологічним підтвердженнями) входять до Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Водночас, аналіз положень чинного законодавства вказує на те, що сам факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу N 8 від 28.09.1973).

Таким чином, звільнення від покарання у зв`язку з хворобою є правом, а не обов`язком суду, і сама по собі наявність того чи іншого захворювання у засудженого ще не свідчить про доцільність його звільнення від відбування покарання згідно ст. 84 КК України.

Європейський Суд з прав людини в рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" (Заява N 72286/01) зазначив, що стаття 3 Конвенції категорично забороняє тортури та нелюдське або таке, що принижує людську гідність, поводження чи покарання, незважаючи на обставини та поведінку жертви, однак цю статтю не можна тлумачити як таку, що містить загальне зобов`язання звільняти особу за станом здоров`я чи доправляти її до цивільної лікарні для отримання специфічної медичної допомоги. Тим не менш, відповідно до цього положення держава має забезпечити особу умовами утримання, які б не порушували її людську гідність, щоб спосіб та метод виконання міри покарання не зумовлювали страждання або труднощі такої міри, які б перевищували неминучий рівень страждань в`язня та щоб з огляду на практичні вимоги ув`язнення його здоров`я та добробут були забезпечені. В тому числі зазначив, що наявні 3 складові, які необхідно розглядати стосовно сумісності стану здоров`я заявника та умов його утримання: 1) медичний стан в`язня; 2) адекватність медичної допомоги, яка надається в умовах утримання; 3) доцільність утримання з огляду на стан здоров`я заявника.

Під час розгляду справи не встановлено об`єктивних даних про те, що ОСОБА_10 не отримує необхідну медичну допомогу відповідно до його потреб, оскільки встановлено, що лікування засудженого відповідає встановленому діагнозу та стадії хвороби, зауважень до лікування він не має, перебуває в стані середньої важкості, тобто орієнтований в часі і просторі, самостійно пересувається та здатний до самостійного обслуговування своїх потреб.

Водночас, в разі звільнення ОСОБА_10 від подальшого відбування покарання, призначене йому лікування буде перерване в часі та потребуватиме від нього додаткових самостійних зусиль для забезпечення відповідної його стану медичної допомоги, яка може бути йому надана лише в тому закладі, де він на даний час вже отримує медичну допомогу, та крім цього, перебуває під наглядом лікарів медичної установи при ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)». А тому задоволення подання може призвести до погіршення становища засудженого.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що засуджений не має самостійних засобів до існування, в тому числі пенсії чи інших доходів, з характеристики вбачається, що лікування засудженого є перешкодою для його офіційного працевлаштування, та відомості про можливість будь-кого з близьких та рідних, в тому числі дружини, допомагати засудженому в разі його звільнення, відсутні.

В сукупності з іншими обставинами суд враховує також призначене ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років 6 місяців, що визначено за вчинення особливо тяжкого злочину. Та метою покарання є також захист інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

На даний час засуджений відбув лише половину призначеного строку покарання та в ході судового розгляду не встановлено, що засуджений намагався виправитися та готовий до самокерованої правослухняної поведінки, про що свідчить зокрема і висновок адміністрації установи виконання покарань, а також відмова комісії установи в застосуванні ст. 101 КВК України як особі, що не стає на шлях виправлення. Вину засуджений згідно вироку не визнав. Таким чином, не доведено в ході судового розгляду те, що звільнення засудженого від відбування покарання, не становитиме загрозу для його оточення та суспільства в цілому.

Суд звертає увагу, що згідно наданої суду характеристики засудженого, він стає агресивним та може становити небезпеку для оточуючих під впливом алкоголю, вчинений ним злочин теж був вчинений під впливом алкоголю, що призвело до вбивства двох осіб, тому задоволення подання не може гарантувати подальшої правомірної поведінки засудженого, оскільки обмеження та стримуючі фактори щодо неможливості вживання алкоголю будуть відсутні.

З огляду на викладене, враховуючи в сукупності встановлені обставини, а саме відомості про особу засудженого та його поведінку під час відбування покарання, його ставлення до вчиненого, а саме відсутність каяття та повне заперечення встановлених всіма судовими інстанціями обставин вчинення злочину, відомості про забезпечення засудженого належною медичною допомогою за рахунок держави в повному обсязі, належне ставлення до нього та відсутність будь-яких штучних обмежень його потреб, що не може бути гарантовано в подальшому в разі задоволення подання, оскільки власні засоби до існування в засудженого відсутні, можливість дружини утримувати та забезпечити його необхідним лікуванням в повному обсязі матеріалами справи не доведена, відомості про гарантоване поміщення засудженого до відповідного медичного закладу з повним забезпеченням всім необхідним також відсутні, з метою недопущення погіршення становища засудженого та в цілях запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про недоцільність звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою засудженого ОСОБА_10 .

Керуючись ст. 84 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_10 , який перебуває в Стрижавській багатопрофільній лікарні № 81 філії Центру охорони здоров`я ДКВС України у Вінницькій області, за хворобою на підставі ч. 2 ст. 84 КК України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницькій районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: