Справа № 159/2970/22
Провадження № 1-кп/159/114/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000211 від 14.02.2022 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, громадянина України, особа якого посвідчується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданим 20.05.1998 Ковельським МРВ УМВС України в Волинській області, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 заподіяв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за наступних обставин.

01.01.2022, у період часу з 18 години 00 хвилин по 23 годину 17 хвилин, точного часу під час досудового слідства та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 під час конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_5 , під час спільного перебування у вказаному будинку, діючи умисно та протиправно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому численні удари дерев`яним молотком по тілу, зокрема декілька ударів у праву ногу, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої та середньої третин правої великогомілкової кістки зі зміщенням, забійної рани нижньої третини правої гомілки, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, суду пояснив, що 01.01.2022 у вечірній час доби, він, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту із ОСОБА_5 , що виник у зв`язку зі зникненням грошових коштів, наніс декілька ударів молотком по нозі. Свідками конфлікту були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Визнає вину повністю, заявив, що щиро розкаюється, вважав, що потерпілий спровокував його. Цивільний позов не визнав.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він є інвалідом та займається домашнім господарством. На новий рік, він перебував разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вдома у ОСОБА_3 . Перебуваючи на кухні, між ним та ОСОБА_3 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_3 наніс молотком декілька ударів по нозі, від чого з ноги пішла кров та він відчув, що хруснула кістка. В лікарню його доставила швидка. В лікарні йому робили операцію на нозі, всі ліки купувала сестра ОСОБА_10 та здійснювала його догляд. Цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Щодо цивільного позову представник потерпілого пояснила, що на підтвердження витрат на лікування потерпілого надані чеки. Щодо моральних страждань представник потерпілого пояснила, що потерпілий переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я.

Окрім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, його вина підтверджується свідченнями свідків та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 01.01.2022 перебував у ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Близько 23.00год. до ОСОБА_3 прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 почалась сварка з приводу зникнення грошей, під час якої ОСОБА_3 наніс молотком ОСОБА_5 декілька ударів по нозі. ОСОБА_8 викликав поліцію.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 01.01.2022 перебував у ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Близько 23.00год. ОСОБА_3 сказав йому привести ОСОБА_5 , який проживав поруч. Коли він привів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 почав питати у потерпілого куди зникли гроші та наносити молотком ОСОБА_5 удари по нозі. ОСОБА_8 викликав поліцію, швидка забрала ОСОБА_5 з будинку де проживає ОСОБА_3 .

Вина обвинуваченого також підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні по справі доказами:

-даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.02.2022, відповідно до якого попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_5 вказав, що 01.01.2022 року близько 01.00 год.в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 наніс йому близько двадцяти ударів дерев`яним молотком по кінцівкам рук та ніг та по голові, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому зі зміщенням правої ноги та гематоми голови;

- постановою про визнання ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000211 від 14.02.2022;

- копіями пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 та довідки форми № 4 від 21.09.1976 року, відповідно до яких ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи;

- випискою із медичної карти стаціонарного хворого № іст.11-2, відповідно до якої ОСОБА_5 в період з 02.01.2022 по 14.01.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ з діагнозом: закритий перелом в /з-с/ з правої в / гомілкової кістки зі зміщенням, забійна рана правої гомілки, поверхнева травма волосистої частини голови, садна;

-даними висновку експерта № 45 від 11.04.2022, відповідно до якого у ОСОБА_5 при проведенні судово-медичної експертизи відмічені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої та середньої третин правої великогомілкової кістки зі зміщенням, забійної рани нижньої третини правої гомілки, які утворились від дії тупого предмету (предметів), можливо внаслідок нанесення ударів дерев`яним молотком, в час вказаний в постанові та в медичній документації і потерпілим, і за ступенем тяжкості відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Давність вищевказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 відповідає періоду, вказаному в описовій частині. По тілу ОСОБА_5 було нанесено не менше двох ударів;

-даними протоколу слідчого експерименту від 23.02.2022, з фототаблицею до нього, при проведенні якого потерпілий ОСОБА_5 розповів та показав про обставини його побиття ОСОБА_3 . Зокрема, показав як обвинувачений наносив йому удари дерев`яним молотком;

-даними протоколу огляду речі з фототаблицею від 14.02.2022, відповідно до якого слідчою оглянуто добровільно виданий ОСОБА_3 ручне знаряддя ударної дії (молоток) з плямами речовини бурого кольору та білими плями круглої форми;

- постановою про визнання та передачу на зберігання речових доказів від 15.02.2022, якою дерев`яний молоток, що належить ОСОБА_3 визнано речовим у кримінальному провадженні і передано на зберігання до камери схову Ковельського РУП ГУНП у Волинській області;

- ухвалою слідчого судді від 21.02.2022 про накладення арешту на дерев`яний молоток, що належить ОСОБА_3 ;

-даними протоколу слідчого експерименту від 17.06.2022, з фототаблицею до нього, при проведенні якого свідок ОСОБА_8 розповів та показав про обставини побиття ОСОБА_3 . ОСОБА_5 в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

-даними протоколу слідчого експерименту від 08.07.2022, з фототаблицею до нього, при проведенні якого свідок ОСОБА_9 розповів та показав про обставини побиття ОСОБА_3 . ОСОБА_5 в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 294 від 22.06.2023 ОСОБА_3 на час вчинення інкримінованих йому протиправних дій виявляв ознаки органічного розладу особистості з легким когнітивним зниженням в стані декомпенсації, внаслідок чого повною мірою не був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_3 страждає на органічний розлад особистості з легким когнітивним зниженням, що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Данилюк не виявляє ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що вина ОСОБА_3 у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 122 КК України, ступінь тяжкості вказаного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії не тяжкого злочину, дані щодо особи обвинуваченого, який раніше не судимий, є учасником бойових дій, за місцем проживання зарекомендував себе не задовільно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого його щире каяття, оскільки щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки. Поряд з цим, обвинувачений хоча і заявив, що визнає вину та кається, однак в своїх показаннях у всьому обвинувачує потерпілого, який його спровокував, а відтак суд не вбачає в його поведінці щирого каяття, таким чином обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю.

З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд, вважає необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 призначити покарання в межах встановлених санкцією ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, те що він раніше не судимий, має статус учасника бойових дій, наявність у нього стану обмеженої осудності, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, звільнивши його з випробуванням із іспитовим строком. На переконання суду саме такий захід примусу зможе забезпечити досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання, є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до статті 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до роз`яснень пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК ( 2341-14 ), - висновку судово-медичної експертизи.

Враховуючи, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 294 від 22.06.2023 ОСОБА_3 потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, суд вважає за доцільне призначити таке лікування. При цьому відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 03.06.05 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» (п. 15) у ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.

Потерпілим ОСОБА_5 в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , відповідно до якого потерпілий просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 23669,38 грн. та моральну шкоду у розмірі 30000 грн.

Згідно норми ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій у результаті кримінального правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною п`ятою зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Суд вважає, що стягненню підлягає розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підтверджений копіями документів, про здійснення потерпілим витрат для лікування тілесного ушкодження, завданого обвинуваченим, та перебування в медичному закладі, у зв`язку з лікуванням цього самого тілесного ушкодження, таким чином позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 21698,10 грн.

Крім того, частина 1 ст. 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Заслухавши пояснення потерпілого та його представника, щодо зазнання ним моральних страждань, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості й тим, що потерпілому завдано моральної шкоди, яка полягає в тяжкості перенесених травм, вимушених змін у життєвих стосунках та звичках, зважаючи на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000грн.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Підстави для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу - відсутні.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 03 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він під час випробувального строку 02 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки на підставі ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в якості відшкодування матеріальної шкоди 21698 (двадцять одна тисяча шістсот дев`яносто вісім ) гривень 10 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в якості відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили:

- дерев`яний молоток, що належить ОСОБА_3 , який передано на зберігання до камери схову Ковельського РУП ГУНП у Волинській області знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 21.02.2022 на дерев`яний молоток, що належить ОСОБА_3 скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1