печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1410/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Києві судове провадження за клопотанням заступника начальника 1-го відділу (документування злочинів агресії) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001305, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання заступника начальника 1-го відділу (документування злочинів агресії) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001305.

Обґрунтовуючи клопотання сторона обвинувачення зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001305 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 обіймав посаду старшого інструктора групи бойової та спеціальної підготовки № 3 Державної установи «Маріупольський слідчий ізолятор», яка згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду i правоохоронних органів» віднесена до посади правоохоронної діяльності. Вступаючи на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України, відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», ОСОБА_6 урочисто присягнув завжди залишатися відданим Українському народові, неухильно додержуватися Конституції та законів України.

Так, громадянин України ОСОБА_6 , обіймаючи посаду в правоохоронному органі - старшого інструктора групи бойової та спеціальної підготовки № 3 Державної установи «Маріупольський слідчий ізолятор», усвідомлюючи, що між Російською Федерацією та Україною з 20 лютого 2014 року триває міжнародний збройний конфлікт, а з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, у порушення положень ст. ст. 17, 65 Конституції України, Закону України «Державну кримінально-виконавчу службу України», діючи в умовах воєнного стану, у період часу з 14 березня 2022 року та не пізніше 21 квітня 2022 року (точний час встановити не можливо), перебуваючи на території Державної установи «Маріупольський слідчий ізолятор», за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вул. Каменська, 52, враховуючи професійні навички та обізнаність в правоохоронній сфері, отримав пропозицію від невстановлених на даний час представників окупаційної влади РФ та ДНР щодо подальшого проходження служби в так званій установі «государственное бюджетное учреждение «Мариупольский следственный изолятор государственной службы исполнения наказаний Министерства юстиции Донецкой народной республики».

Отримавши вказану пропозицію, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на вчинення державної зради в умовах воєнного стану, перебуваючи на території Державної установи «Маріупольський слідчий ізолятор», за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вул. Каменська, 52, з метою вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно та свідомо, добровільно під час збройного конфлікту в умовах воєнного стану прийняв рішення зрадити даній ним присязі, погодившись на пропозицію представників окупаційної влади, написав рапорт про прийняття на службу до незаконного органу так званої установи «государственное бюджетное учреждение «Мариупольский следственный изолятор государственной службы исполнения наказаний министерства юстиции Донецкой народной республики».

Не пізніше 21 квітня 2022 року (точний час встановити не можливо) ОСОБА_6 призначено на ту ж саму посаду, яку він обіймав в Державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор», де йому визначено аналогічні обов`язки.

У складі так званої установи «государственное бюджетное учреждение «Мариупольский следственный изолятор государственной службы исполнения наказаний Министерства юстиции Донецкой народной республики» ОСОБА_6 до цього часу здійснює обшукові заходи, огляд речей засуджених та осіб взятих під варту, прийом новоприбулих арештованих, при цьому керуючись законодавством так званої ДНР.

Своїми діями, які виразилися у забезпеченні діяльності на окупованій території України так званого органу «Государственной службы исполнения наказаний Министерства юстиции Донецкой народной республики», яке входить до органів влади ДНР, що в свою чергу призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на тимчасово окуповану територію, завдяки чому окупація триває, ОСОБА_6 вчинив державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості, а саме перехід на бік ворога в умовах воєнного стану.

Підозра ОСОБА_6 у вчинені вказаного вище кримінального правопорушення обґрунтовується протоколами допитів свідків, впізнання особи за фотознімками та іншими матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001305 від 12.07.2023 у своїй сукупності.

03.01.2024 слідчим у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, вручено повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Донецьк, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 будучи повідомлений про підозру та про його виклик до слідчого жодного разу не з`явився за викликами, про причини неявки не повідомив.

11.01.2023 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний розшук. Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 доручено Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

На цей час, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду, та знаходиться на тимчасово окупованій території України, що підтверджено листом ДВБ НПУ №СЕД-24126-2023 від 27.12.2023 та додатками до нього.

Так, на сьогоднішній день виникла необхідність в обранні відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваному запобіжного заходу більш м`якого може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

Підставою обрання запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою згідно п. 4 ч. 2ст. 183 КПК України застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На цей час, підозрюваний знаходиться на тимчасово окупованій території України, за викликом прокурора не прибув, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 має чинний паспорт громадянина України, це може свідчити про те, що останній, будучи обізнаним про кримінальне переслідування, може скористатись правом перетину державного кордону держави-агресора з тимчасово окупованої території України з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за діяння, у вчиненні якого підозрюється.

ОСОБА_6 має родичів, які проживають на тимчасово окупованій території Донецької області. Зазначена обставина свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків на підконтрольній органам державної влади території України.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_6 добровільно погодився обійняти посаду в незаконній установі, утвореному на тимчасово окупованій території України, це свідчить про відсутність бажання мати будь-який зв`язок з державою Україна. Зазначені обставини в сукупності дають підстави стороні обвинувачення стверджувати про високу ймовірність порушити процесуальні обов`язки підозрюваного, в тому числі з`являтись за першою вимогою до органу досудового розслідування та суду.

Наведене підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що ОСОБА_6 має можливість безперешкодно виїхати з України, в тому числі на територію Російської Федерації, яка визнана Верховною Радою України державою-агресором, з метою переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Враховуючи досвід роботи ОСОБА_6 на посадах в правоохоронних органах та характер вчиненого кримінального правопорушення, а саме держану зраду, спрямовану на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, специфіку збору доказів протиправної діяльності, яка полягає у відсутності поширення юрисдикції органів правопорядку на тимчасово окупованій території, усвідомлюючи це ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України з використанням набутого досвіду роботи у питаннях реалізації державної політики України у сфері правоохоронної діяльності.

Крім цього кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_6 підозрюється, не припинено, ОСОБА_6 не затриманий органами правопорядку України, матеріали, які долучені до клопотання, свідчать про продовження здійснення своєї діяльності. З наведеного випливає, що

ОСОБА_6 продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 176 КК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті - тримання під вартою.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання. Які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, інкримінованому йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що зокрема ОСОБА_6 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні додано наявність ризиків, а саме, те що підозрюваний має можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та фактично вже переховується від слідства; може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; схильнний вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрюваний перебуває у розшуку.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Донецьк, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_15