Провадження № 1-кс/947/367/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000061 від 15 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 від 15 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, за фактом незаконного використання знаків для товарів «Tide», «Fairy», «Mr. Proper», «Ariel», «Coccolino», «Dash», «Always», « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », фірмових найменувань, кваліфікованих зазначень походження товару, що завдало Компанії «The Procter & Gamble Company» матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

Вказане кримінальне провадження зареєстровано у ЄРДР на підставі постанови прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 15.06.2023 з кримінального провадження №0000040 від 25.06.2021 за ч.1 ст.209, ч.3 ст.229 КК України.

В ході проведеного з 06.06.2023 по 07.06.2023 обшуку у кримінальному провадженні № 0000040 від 25.06.2021 у приміщеннях на території за адресою: АДРЕСА_1 -є було виявлено та вилучено фальсифіковані товари з незаконним використанням знаків для товарів « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «Fairy», «Mr. Proper», « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », « ІНФОРМАЦІЯ_1 », обладнання для виготовлення даних фальсифікованих товарів, упаковки, пляшки, етикетки, сировину, які використовувались при виготовленні фальсифікованих товарів з позначеннями вказаних торгівельних марок.

В ході подальшого досудового розслідування кримінального провадження, виявлені та вилучені в ході проведення обшуку з 06.06.2023 по 07.06.2023 товари з нанесеними на них знаками торгівельних марок «Tide», «Fairy», «Mr. Proper», « ІНФОРМАЦІЯ_4 », «Always», « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надано для ідентифікації, залученому у кримінальному провадженні спеціалісту представнику компанії «The Procter & Gamble Company» ОСОБА_5 , за результатами якої складено відповідний акт ідентифікації продукції від 07.08.2023.

Відповідного до вказаного акту ідентифікації продукції від 07.08.2023 встановлено, що надані на дослідження зразки продукції виявлені та вилучені в ході проведення обшуку з 06.06.2023 по 07.06.2023 на території за адресою: АДРЕСА_1 -є є фальсифікованими (контрафактними) та не являються оригінальною продукцією компанії «The Procter & Gamble Company».

Крім цього, схожість виявленої та вилученої контрафактної продукції до оригінальної продукції компанії «The Procter & Gamble Company» підтверджується проведеними в ході досудового розслідування судовими експертизами у сфері інтелектуальної власності.

19 грудня 2023 року постановою заступника Генерального прокурора досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000061 від 15 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КК України доручено слідчим слідчого управління ГУНП в Одеській області.

Слідчим у кримінальному провадженні в порядку ст. 40 КПК України надано доручення оперативному підрозділу УСР в Одеській області ДСР НПУ щодо встановлення кола осіб причетних до незаконного використання упродовж 2023 року на території Одеської області знаків для товарів «Tide», «Fairy», «Mr. Proper», «Ariel», «Coccolino», « ІНФОРМАЦІЯ_6 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », під час виробництва побутової хімії, та подальшого збуту даної контрафактної продукції.

На виконання доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України, оперативним підрозділом УСР в Одеській області ДСР НПУ встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення, обставини якого встановлюються у кримінальному провадженні причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана особа є організатором виготовлення та збуту контрафактної продукції торгівельних марок «Tide», «Fairy», «Mr. Proper», «Ariel», «Coccolino», «Dash», «Always», « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «Discreet», яким залучено до вчинення злочину широке коло осіб, зайнятих у підробленні вказаних фірмових позначень, виготовленні, розповсюдженні, зберіганні та збуті зазначеної контрафактної продукції.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_6 до своєї незаконної діяльності залучив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які в свою чергу здійснюють безпосередній збут оптових та роздрібних партій контрафактної побутової хімії на території Одеської області та інших містах України. Конспіруючи свою незаконну діяльність, останні орендували складські приміщення, морські контейнера з метою зберігання та збуту виготовленої контрафактної побутової хімії на території, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому з місця зберігання контрафактна побутова хімія потрапляє через ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на місцевий ринок, а саме на промтоварний ринок 7-км, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:002:0188 за адресою: АДРЕСА_4 у торгівельних контейнерах та павільйонах, які складаються з двох поверхів по АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 . Зазначені торгівельні контейнера та павільйони розташовані в межах географічних координат: 46.437548, 30.645402; 46.438095, 30.645456; 46.438102, 30.646368; 46.437511, 30.646453.

Так, в ході проведення досудового розслідування, 03.01.2024 в період часу з «10» годин «46» хвилин до «13» годин «42» хвилин, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси проведено обшук торгівельних контейнерів та павільйонів, які складаються з двох поверхів по АДРЕСА_12 , які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:002:0188 за адресою: АДРЕСА_4 та розташовані в межах географічних координат: 46.437548, 30.645402; 46.438095, 30.645456; 46.438102, 30.646368; 46.437511, 30.646453 в ході проведення якого виявлено та вилучено:

- 90 пляшок засобу для миття посуду «Fairy у кількості 90 од.;;

- пляшки рідкого порошку «Tide у кількості 2 од.;;

- пляшки миючого засобу для полу «Mr propper у кількості 23 од.;

- пляшки рідкого порошку «Ariel у кількості 7 од;

- пакети сипучого порошку «Ariel у кількості 4 од.;

- пляшки рідкого порошку Coccolino у кількості 19 од;

Вилучене 03.01.2024 під час обшуку за місцем знаходження торгівельних контейнерів та павільйонів, які складаються з двох поверхів по АДРЕСА_12 , які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:002:0188 за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, смт.Авангард, вулиця Базова, будинок 20/5 та розташовані в межах географічних координат: 46.437548, 30.645402; 46.438095, 30.645456; 46.438102, 30.646368; 46.437511, 30.646453, постановою слідчого від 03.01.2024 визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження №0000061, відомості про яке 15.06.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КК України.

Процесуальний керівник звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів та їх подальшого дослідження.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав посилаючись на доводи викладені письмово.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись не те, що вилучені речі не відповідають ст.98 КПК України. Просив клопотання залишити без задоволення.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене під час обшуку майно, може відповідати критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно є мобільними засобами зв`язку, засобами побутової хімії, елементами виробничої лінії, сировиною для виготовлення продукції, упаковками та етикетками та містять на собі сліди щодо вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Зазначені докази необхідні також для здійснення експертних досліджень.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 03.01.2024 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В свою чергу не накладення арешту на зазначене тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

В судовому засіданні не встановлено факту того, що обшук за адресою: АДРЕСА_4 та розташовані в межах географічних координат: 46.437548, 30.645402; 46.438095, 30.645456; 46.438102, 30.646368; 46.437511, 30.646453 було проведено з порушенням норм КПК України.

При цьому на даний час у слідчого судді є достатньо підстав вважати що вилучене майно може бути об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів. Крім того, є всі підстави вважати, що невстановлені особи за вказаною адресою здійснювали незаконний збут побутової хімії із незаконним використанням знаків для товарів

Відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст.89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя на даній стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене майно підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею на даний час встановлено, що майно на яке накладається арешт відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочину, передбаченого ч.3 ст.229 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

В клопотанні про арешт майна прямо зазначено підставу та мету арешту майна, наведено відповідне обґрунтування, вказано обсяг та вид майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а також зазначено про відповідність цього майна критеріям ст.98 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч.3 ст.170 КПК України, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що на даній стадії кримінального провадження існують достатні підстави для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності заявника та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000061 від 15 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 03.01.2024

під час проведення обшуку за місцем знаходження торгівельних контейнерів та павільйонів, які складаються з двох поверхів по АДРЕСА_12 , які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:002:0188 за адресою: АДРЕСА_4 та розташовані в межах географічних координат: 46.437548, 30.645402; 46.438095, 30.645456; 46.438102, 30.646368; 46.437511, 30.646453, а саме: 90 пляшок засобу для миття посуду «Fairy у кількості 90 од.; пляшки рідкого порошку «Tide у кількості 2 од.; пляшки миючого засобу для полу «Mr propper у кількості 23 од.; пляшки рідкого порошку «Ariel у кількості 7 од; пакети сипучого порошку «Ariel у кількості 4 од.; пляшки рідкого порошку Coccolino у кількості 19 од.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1