Провадження № 11-кп/4823/241/24
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали судового провадження у кримінальному провадженні № 0003126 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 січня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 січня 2024 року ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02 березня 2024 року.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам. Доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу, судом були перевірені, однак дійшов висновку про відсутність достатніх для цього підстав.

Не погодившись із рішенням суду, захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Або ж обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою із визначенням застави.

Мотивуючи свої вимоги зазначив, що обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України. В даному випадку, продовження тримання під вартою не обґрунтоване належними та достатніми доказами та без належного обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих захисник спростовує тим, що частина потерпілих, у тому числі неповнолітніх, вже допитана у судовому засіданні, а решта відмовились приймати участь у суді, а ризик можливого спотворення або знищення речових доказів спростовує відсутністю даних про місце розташування викраденого майна та про реальність його існування через об`єктивні сумніви про причетність ОСОБА_7 до його викрадення. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення вважає безпідставним, оскільки з моменту звільнення обвинуваченого з місць позбавлення волі до його затримання пройшло майже чотири роки, що не свідчить про стійку схильність його до вчинення кримінальних правопорушень. А відсутність даних про спроби переховування від слідства та суду спростовує такий ризик. Звертає увагу на дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання, перебування у шлюбі, хворобливий стан здоров`я, тому вважає, що у суду були підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував доводам апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 перебуває на розгляді у суді першої інстанції і строк тримання під вартою останнього, закінчувався 07.01.2024 року, тому прокурор заявив клопотання про його продовження.

За змістом ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд 1 інстанції, ураховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, так як ризики, які були підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду 1 інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який або визначення розміру застави.

За таких підстав даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції та обґрунтовані у судовому рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги захисника в тому числі посилання на міцність соціальних зв`язків обвинуваченого та його хворобливий стан здоров`я, не впливають на висновки суду.

За таких підстав суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянта про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 січня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4