Справа № 577/1901/19
Провадження № 1-кп/577/21/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого
адвоката ОСОБА_7
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
26.06.2018 року близько 09 год. 05 хв. ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «TOYOTA HIGHLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по головній дорозі вул. Червоної Калини в бік перехрестя з вул. Олександрівська в м. Конотоп Сумської області.
У зустрічному напрямку рухався автомобіль «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який виконавши поворот наліво, на другорядну дорогу по вул. Олександрівська, розвернув авто і, зайнявши правий ряд на двосторонній смузі руху, під`їхав до перехрестя з головною вулицею Червоної Калини з метою здійснення маневру повороту ліворуч, де зупинився пропускаючи транспорт, що рухався по головній дорозі.
У цей час по головній дорозі вул. Червоної Калини в бік перехрестя з вул. Олександрівська у зустрічному напрямку з автомобілем «TOYOTA HIGHLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , на мотоциклі «VIPER», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався потерпілий ОСОБА_6 , який керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.
Під`їхавши до перехрестя вул. Червоної Калини та вул. Олександрівська в м. Конотоп, ОСОБА_5 , в порушення вимог пунктів 10.1, 16.13 ПДР України, перед початком зміни напрямку руху ліворуч на другорядну дорогу вул. Олександрівська, виявивши зустрічний автомобіля «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який перебував на своїй полосі руху, а тому не міг перешкоджати обвинуваченому виконати запланований маневр, проявив неуважність. Маючи об`єктивну можливість бачити мотоцикл «VIPER», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням потерпілого ОСОБА_6 , підсудний не відмовився від виконання маневру повороту наліво і виїхав на зустрічну смугу руху вул. Червоної Калини, по якій на мотоциклі рухався потерпілий, чим створив умови небезпечні для руху останнього, якому не надав переваги в русі, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклістом.
Від зіткнення ОСОБА_6 впав на зустрічну смугу руху проїзної частини вул. Червоної Калини, де в цей час у бік району Воронцова в м. Конотоп рухався невстановлений автомобіль, під керуванням невстановленого водія, який допустив наїзд на потерпілого.
За висновками судово-медичної експертизи №322 від 05.09.2018 року та комісійної судово-медичної експертизи №73/2018 року від 11.02.2019 року потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді «закритої травми грудної клітини та закритої травми черевної порожнини, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження».
Згідно висновків судово-автотехнічних експертиз №193 від 03.12.2018 року та №52/193 від 24.04.2019 року, ОСОБА_5 керуючи автомобілем «TOYOTA HIGHLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, і введені в дію з 01.01.2002, зокрема пунктів:
- 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
- 16.13. Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
Допущені ОСОБА_5 порушення п. п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали.
Відтак, дії водія ОСОБА_5 щодо порушенню Правил дорожнього руху умисні, форма вини до наслідків, які настали - необережна (злочинна самовпевненість).
Отже, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Даний висновок зроблений виходячи із такого.
За положеннями частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Приписами ст.337 КПК визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ст. 94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав частково, зокрема не заперечує, що внаслідок порушення ним пунктів 10.1, 16.13 ПДР відбулося зіткнення з потерпілим, який рухався на мотоциклі у зустрічному напрямку. Однак, не погоджується з тим, що внаслідок цих порушень ОСОБА_6 зазнав тяжких тілесних ушкоджень, тому як після зіткнення з його автомобілем потерпілого відкинуло на зустрічну смугу руху, де останнього переїхав невстановлений автомобіль, під керуванням невстановленого водія і саме від цього контакту ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Тобто стверджує про відсутність причинного зв`язку між порушеннями і наслідками.
На обґрунтування правової позиції вказав, що 26.06.2018 року близько 09:00 год. на власному автомобілі «TOYOTA HIGHLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по головній дорозі вул. Червоної Калини в м. Конотоп. Під`їзджаючи до перехрестя з вул. Олександрівською, на яку, повертаючи ліворуч мав намір продовжити рух, побачив, що у зустрічному напрямку рухається автомобіль ВАЗ 2109. Зазначене авто повернуло праворуч на вул. Олександрівську, а потім розвернувшись зупинилося, пропускаючи транспорт по головній дорозі. У цей час він почав маневр повороту ліворуч на вул. Олександрівську, але був вимушений екстрено гальмувати, з метою запобігання зіткненню з автомобілем ВАЗ 2109, як пізніше вияснилося під керуванням ОСОБА_8 . Бачив рух мотоцикліста по зустрічній смузі, але вважаючи, що часу для завершення маневру ще достатньо, продовжив поворот ліворуч. Якби не перешкода у виді автомобіля ВАЗ 2109, то встиг би завершити маневр, проте вимушений був зупинитися поперек зустрічної смуги і десь приблизно через 4-5 секунд відчув удар мотоцикліста в його авто. Вийшовши з автомобіля побачив, що мотоцикл лежить поряд, а потерпілий знаходиться на зустрічній смузі. Вже зі слів людей, які перебували поряд дізнався, що ОСОБА_6 переїхало інше авто. Позов Фінансового управління про відшкодування витрат на лікування потерпілого визнає в повному обсязі.
Не зважаючи на часткове визнання вини, винність підсудного ОСОБА_5 доводиться наступними доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що у вказані вище день та час на мотоциклі «VIPER», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався по вул. Червоної Калини в м. Конотоп в напрямку центру міста. На перехресті вулиць Червоної Калини та Олександрівська перед ним раптово з`явився автомобіль «TOYOTA HIGHLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , який рухаючись в зустрічному напрямку почав виконувати маневр повороту наліво, тобто на вул. Олександрівська, при цьому зупинився під кутом приблизно 45 градусів відносно повороту, перегородивши йому рух. З метою уникнення зіткнення почав гальмувати, а потім розуміючи, що зупинитись не встигне, спробував покласти мотоцикл на дорогу. Однак це не допомогло і відбулось зіткнення з автомобілем після чого втратив свідомість. Прийшовши до тями побачив людей, які надавали допомогу і знову втратив свідомість. Більше нічого не знає. Запевняє, що ані того дня, ані напередодні спиртних напоїв не вживав, а швидкість руху у нього була близько 50 км/год. Щодо покарання, то просить визначити підсудному найсуворіше, оскільки останній не вибачився і лише частково відшкодував витрати понесені ним на лікування.
На досудовому слідстві з потерпілим ОСОБА_6 був проведений слідчий експеримент під час якого останній розповів та продемонстрував обставини ДТП, що фактично співпадають з показами наданими в суді (т.1 а.с.113-116).
Свідок ОСОБА_8 пояснив, що того дня на власному автомобілі ВАЗ 2109 рухався по вул. Червоної Калини в бік центру міста. З метою розвороту повернув праворуч на вул. Олександрівську, на якій розвернувшись зупинився на перехресті пропускаючи транспортні засоби, що рухались по головній дорозі вул. Червоної Калини. У цей час «Тойота» під керуванням ОСОБА_5 , що рухалась по вул. Червоної Калини, почала маневр повороту ліворуч, фактично направляючись на зустрічну смугу вул. Олександрівська, де перебувало його авто. Десь на відстані 1-1,5 м. підсудний зупинився, таким чином перегородивши проїзд по зустрічній смузі вул. Червоної Калини, і через 2 секунди відбулось зіткнення мотоцикліста з автомобілем ОСОБА_5 . Як переїхав потерпілого зустрічний транспорт він не бачив.
Наведені покази узгоджуються із слідчим експериментом проведеним з ОСОБА_8 під час досудового розслідування в ході якого, окрім обставин ДТП, останній зазначив, що час нерухомого стану автомобіля «Тойота» до моменту зіткнення з мотоциклом при трьохкратному вимірюванні становить 2.4 с., 2.4 с., 2.4 с. (т.1 а.с.117-121).
Свідок ОСОБА_9 вказав, що працює у «Будинку побуту», розташованому майже на проти перехрестя вулиць Червоної Калини та Олександрівська. 26.06.2018 року близько 09:00 год. був на роботі і, стоячи біля вікна, пив каву. Бачив, як мотоцикліст рухаючись по вул. Червоної Калини в бік БК «Зоряний» різко застосував гальма, оскільки автомобіль «Тойота», який рухався у зустрічному напрямку, почав поворот ліворуч на вул. Олександрівська, фактично перегородивши рух мотоциклісту, і в цей час відбулось зіткнення мотоциклу з автомобілем. Схопивши телефон він викликав швидку та вибіг на вулицю, де від очевидців дізнався, що після зіткнення потерпілий опинився на зустрічній смузі і був травмований ще іншим автомобілем. Стверджує, що мотоцикліст почав гальмувати десь за 10 метрів до «Тойоти», яка у цей час зупинилася або дуже повільно рухалась. Від зупинки «Тойоти» до зіткнення з мотоциклістом пройшло не більше 2-х секунд.
Фактично такі ж пояснення свідок ОСОБА_9 надавав і під час слідчого експерименту зазначивши, що час нерухомого стану автомобіля «Тойота» до зіткнення склав 2.2 с., 1.9 с., 2.0 с. (т.1 а.с.122-125).
Крім того, на досудовому слідстві був проведений і слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_10 , допитати якого безпосередньо судом не представилось можливим внаслідок смерті, в ході якого останній, окрім обставин ДТП наведених вище, стверджував, що з моменту зупинки автомобіля «Тойота» до зіткнення з мотоциклістом пройшов час 4.0 с., 3,8 с., 4,0 с. (т.1 а.с.104-107).
Під час зазначених слідчих експериментів здійснювалися необхідні заміри, що у подальшому досліджувалися експертами для висновків відповідних експертиз.
Із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події видно, що ДТП відбулось фактично на перехресті вулиць Червоної Калини та Олександрівська в м. Конотоп. До протоколу долучені схема ДТП та фототаблиця із яких вбачається, що автомобіль «TOYOTA HIGHLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , розташований під кутом відносно зустрічної смуги руху по вул. Червоної Калини, поряд знаходиться мотоцикл, транспортні засоби мають характерні для зіткнення пошкодження. Крім того, розташування автомобіля «TOYOTA HIGHLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , надає підстави для висновку, що маневр повороту ліворуч фактично відбувався на зустрічну смугу руху вул. Олександрівська (т.1 а.с. 88-98).
За висновком судової автотехнічної експертизи на період проведення експертного огляду автомобіля «TOYOTA HIGHLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , система рульового керування, робоча гальмівна система та ходова частина даного автомобіля знаходилися у працездатних станах, при яких вони здатні виконувати задані функції в межах, встановлених нормативно-технічною документацією (т.1 а.с.126-131).
Відповідно до висновку транспортно-трасологічної експертизи на момент первинного контакту, кут між умовними поздовжніми осями транспортних засобів складав близько 160°±10°, при цьому він був розгорнутий ліворуч, проти ходу умовної годинникової стрілки, відносно умовної поздовженої осі автомобіля «Тойота». На час первинної взаємодії з автомобілем мотоцикл був нахиленим вліво на кут близько 45°±5° відносно його вертикального положення (т.1 а.с.150-155).
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №193 від 13.12.2018 року в даній дорожній ситуації від водія автомобіля «TOYOTA HIGHLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вимагалось діяти відповідно до вимог п. 10.1, 10.5, 16.13, Правил дорожнього руху України (далі ПДР). Водій автомобіля «TOYOTA HIGHLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити виникнення дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП). З технічної точки зору водій мотоциклу «VIPER», д.н. НОМЕР_3 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3, 12.4 ПДР. В даній дорожній ситуації водій невстановленого автомобіля повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3, 12.4, 2.10 ПДР. Водій невстановленого автомобіля не мав технічної можливості попередити виникнення ДТП. З технічної точки зору в діях водія автомобіля «TOYOTA HIGHLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається невідповідність вимогам п. 10.1, 16.13, 10.5 ПДР, з яких невідповідність вимогам п. 10.1, 16.13 ПДР знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП. З технічної точки зору в діях водія мотоциклу «VIPER», д.н. НОМЕР_3 , вбачається невідповідність вимогам п. 12.3, 12.4 ПДР з яких невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП. З технічної точки зору в діях водія невстановленого автомобіля вбачається невідповідність вимогам п. 12.2, 2.10 ПДР, які не знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_4 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 14.4, 10.6 ПДР. Водій автомобіля «ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_4 , не мав технічної можливості попередити виникнення ДТП. З технічної точки зору в діях водія автомобіля «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_4 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які б знаходилися у причинному зв`язку з виникненням ДТП (т.1 а.с.156-165).
У висновку експерта №52/193 від 24.04.2019 року фактично повторно перераховані порушення ПДР допущені водієм автомобіля «TOYOTA HIGHLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Разом з тим зазначено про невідповідність вимогам п. 12.4 ПДР в діях водія мотоциклу «VIPER», д.н. НОМЕР_3 , але по причині недостатньої кількості вихідних даних встановити чи мав технічну можливість водій мотоциклу попередити виникнення ДТП та чи знаходиться вказана невідповідність в причинному зв`язку з виникненням ДТП не надається можливим (т.1 а.с.198-203).
Оскільки позов потерпілого відсутній, а суд розглядає справу лише стосовного особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, то дана розбіжність не впливає на доведеність вини і кваліфікацію дій підсудного, а відтак не перешкоджає винесенню вироку.
На відеозапису з камери нагляду, що була вилучена з місця події, і декілька разів переглядалася судом під час судових засідань, видно дії учасників пригоди, зокрема факт зупинки автомобіля «Тойота» на перехресті, що перешкодило руху мотоцикліста внаслідок чого і сталося зіткнення (т.1 а.с. 170, 174).
За висновками судово-медичних експертиз у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: голови та шиї ЗЧМТ; Струс головного мозку, садна обличчя, передньої поверхні шиї; Грудної клітки садна передньої поверхні в напрямку справа наліво та зверху вниз, поперечні переломи 2-3 ребер по правій передній пахвинній лінії, забій правої легені; Живота садно попереку, розрив лівої долі печінки; Кінцівок множинні садна кистей, колінних суглобів, обох стоп. Закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, садна голови; садна шиї та кінцівок кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Закрита травма грудної клітки та закрита травма черевної порожнини є небезпечними для життя і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. Більш ймовірно, що, основний об`єм травми забій легені, переломи ребер, садна передньої поверхні шиї, розрив лівої долі печінки утворилися внаслідок удару-тиснення, що не могло утворитися при первинному контактуванні з а/м «Тойота». Не виключена можливість, утворення саден стоп об частини мотоцикла, внаслідок первинного контактування з автомобілем. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень та встановлену взаємодію транспортних засобів, після зіткнення з автомобілем, відбулось падіння потерпілого з мотоцикла на лівий бік, з можливим утворенням саден. Травма грудної клітини (садна передньої поверхні грудної клітки, переломи ребер справа, забій правої легені) та травма органів черевної порожнини (розрив лівої долі печінки), більш ймовірно, спричинені при взаємодії з невстановленим автомобілем (стиснення, волочіння). При хімічному дослідженні крові та сечі виявлено етиловий спирт в концентрації в крові 1.8 г/л, в сечі 1.4 г/л, що може становити середню ступінь алкогольного сп`яніння. (т.1 а.с.132-136, 137-140, 141-149).
Наведені докази повністю узгоджуються між собою, а відтак надають підстави для висновку, що саме внаслідок порушень ПДР, допущених підсудним за обставин викладених вище, проти чого не заперечував і останній, відбулось зіткнення транспортних засобів, від якого потерпілого відкинуло на зустрічну смугу руху, де на нього наїхав невстановлений автомобіль спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.
Отже, допущені підсудним порушення ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками у вигляді тяжких тілесних ушкоджень отриманих потерпілим.
Суд звертає увагу, що за нормою ст. 286 КК України порушення ПДР може бути вчинено як з прямим умислом, так й злочинною недбалістю, а щодо наслідків вина може бути тільки необережною (злочинна самовпевненість або злочинна недбалість). В цілому цей злочин визнається необережним.
Необережність в кримінальному праві це одна з форм вини, що характеризується легковажним розрахунком на запобігання шкідливих наслідків діяння особи, або відсутністю передбачення настання таких наслідків.
З огляду на викладене не можна погодитися з доводами ОСОБА_5 про відсутність причинного зв`язку між допущеними ним порушеннями ПДР та наслідками у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, яких зазнав потерпілий.
Згідно зі ст. 65 КК України при призначенні покарання, суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а за положеннями ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Обтяжуючих відповідальність обставин не встановлено.
До обставин пом`якшуючих покарання слід віднести похилий вік обвинуваченого, позитивно характеризується, частково відшкодував потерпілому завдану шкоду, має незадовільний стан здоров`я, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Крім того, потерпілим, який перебував під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння, також були допущені порушення ПДР, зокрема перевищення швидкості, що необхідно при призначенні підсудному покарання.
З урахуванням викладеного, вчинення злочину з необережності, висновку органу пробації, за яким виправлення обвинуваченого можливо без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, суд дійшов переконання, що відповідно скоєному буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст.75 КК України.
Слід наголосити, що позиція потерпілого щодо суворості покарання не є для суду визначальною, оскільки захід примусу повинен обиратися з огляду на положення ч.2 ст.65 КК України за якими більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим обставини скоєння злочину, тобто грубе порушення ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху, тяжкість наслідків, що мали місце у вигляді ушкоджень, яких зазнав потерпілий, на переконання суду, свідчать про високу ймовірність загрози громадянам у випадку продовження підсудним керування транспортними засобами, а тому до останнього слід застосувати додаткову міри покарання у вигляді позбавлення такого права.
Процесуальні витрати відшкодовані добровільно.
Позов потерпілого відсутній.
Позовні вимоги прокурора в інтересах Фінансового управління Конотопської міської ради про відшкодування витрат понесених за лікування потерпілого, які визнані обвинуваченим, підлягають задоволенню.
Керуючись: ст.ст. 368, 370, 371 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
На підставі статей 75, 76 КК України звільнити засудженого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Позовні вимоги задовольнити стягнувши з ОСОБА_5 на користь Фінансового управління Конотопської міської ради 8110 грн. витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1