УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/1693/24

Провадження №1-кс/712/820/24

12 лютого 2024 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0003020 від 21.09.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся старший слідчий відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0003020 від 21.09.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003020 від 21.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.09.2023 року, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з умислом направленим на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, наніс не менше чотирьох ударів дерев`яним предметом в область грудної клітини з лівого боку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/937 у вигляді травми грудної клітки з переломами 7,8 ребер зліва, попаданням повітря в ліву плевральну порожнину та стисненням легені, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя, травми голови зі струсом головного мозку, крововиливом обличчя, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, крововиливи (гематоми) лівого стегна, лівої сідниці, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином у вчиненому кримінальному правопорушенні обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Білозір`я, Черкаського району, Черкаської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, маючий середню освіту, неодружений, працюючий вантажником на ТОВ «Полірітм-Буд», на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, інвалідом, учасником бойових дій, депутатом, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС не являється, раніше судимий: 1) 22.03.2013 вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч.2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 104 КК до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 2) 19.08.2013 вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК до 4-ох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70, ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань визначити покарання у вигляді 4-ох років 2-ох місяців позбавлення волі у виховній колонії для неповнолітніх осіб чоловічої статі вперше засуджених до позбавлення волі; 3) 21.02.2018 вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Перегляд вироку: 24.05.2018 вироком Апеляційного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років у виправній колонії середнього рівня безпеки для раніше судимих. Звільнений 29.08.2023.

28.09.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

28.09.2023 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, а саме по 26.11.2023 включно.

20.11.2023 постановою керівника Черкаської окружної прокуратури продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003020 від 21.09.2023 до трьох місяців, тобто до 28.12.2023.

21.11.2023 ОСОБА_5 було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

23.11.2023 ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.12.2023 включно.

22.12.2023 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси строк досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0003020 продовжено до 6 місяців, тобто до 22.03.2024 включно.

22.12.2023 ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.02.2024 включно.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_7 від 26.09.2023; показаннями свідка ОСОБА_8 від 23.09.2023; показаннями свідка ОСОБА_9 від 23.09.2023; документом протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 26.09.2023; документом протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 від 26.09.2023; документом - протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 від 05.10.2023; висновком судово-медичної експертизи від 10.10.2023 № 02-01/937; іншими матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим, закінчити досудове розслідування на даний час неможливо, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, а саме: отримати висновок комплексної стаціонарної судово-психіатричної та судово-психологічної експертизи, яку призначено 12.12.2023, а також виконати процесуальні дії у відповідності до вимог Глави 39 Розділу VІ КПК України.

Так, відповідно до довідки КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР» ОСОБА_5 перебував під наглядом у лікаря психіатра з 2007 по 2018 роки, діагноз «розлади психологічного розвитку» та знаходився на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі з 02.09.2023 по 12.09.2023 з діагнозом психічні і поведінкові розлади, викликані одночасним вживанням декількох речовин абстинентний стан з шантажно-суїцидальною та агресивною поведінкою в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 22.11.2023 № 631 Черкаської філії Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричних експертиз та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» комісія прийшла до висновку про неможливість у межах одномоментного амбулаторного обстеження оцінити психічний стан підекспертного в період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час, у зв`язку з чим ОСОБА_5 потребує проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Фактично судово-психіатрична експертиза проведена 22.11.2023, але офіційно матеріали кримінального провадження із вказаним висновком надійшли на адресу СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лише 08.12.2023.

З 11.12.2023 слідчим спільно з прокурором вживалися заходи щодо призначення стаціонарної експертизи, а саме встановлювалась установа, яка проводить вказані експертизи, та процедура доставки підозрюваного до м. Львова для проведення експертного дослідження.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.12.2023 надано дозвіл на примусове залучення, направлення та поміщення підозрюваного ОСОБА_5 , який перебуває в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор в Черкаській області», для тривалого спостереження та дослідження з метою проведення комплексної стаціонарної судово-психіатричної та судово-психологічної експертизи до Львівської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

Ураховуючи наведене, отримання вищевказаного висновку комплексної стаціонарної судово-психіатричної та судово-психологічної експертизи потребує додаткового часу, а результати вказаного висновку необхідні для визначення юридичної оцінки діянь ОСОБА_5 та прийняття відповідних процесуальних рішень.

Проведення зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій та їх результати мають значення для судового розгляду щодо забезпечення виконання завдань кримінального провадження, встановлення фактичних обставин вчинених злочинів, кваліфікації дій підозрюваного та притягнення винного до відповідальності. У той же час не проведення цих слідчих (розшукових) та процесуальних дій може негативно позначитися на повноті досудового розслідування.

Без проведення зазначених слідчих та процесуальних дій, які здійснити раніше було неможливо, обвинувальний акт не може бути направлений у порядку ст. 291 КПК України до суду, оскільки згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

На даний час ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, не перестали існувати та є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших учасників події, продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вказує те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років. Тому, варто врахувати наявність ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного ОСОБА_5 змінювати місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання. У параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, які, у свою чергу, прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.

П. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні, а саме приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 достовірно відоме місце проживання потерпілого та свідків, тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них незаконно впливати та узгодити показання з метою уникнення від кримінальної відповідальності; Також, ОСОБА_5 , може впливати на свідків, потерпілого шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Поряд із цим необхідно враховувати фактор страху людини перед іншою людиною, яка спроможна застосувати фізичне насильство. Будь-яка особа, має бути захищена та з усвідомленням своєї невразливості, відсутністю страху перед підозрюваним, надати показання суду. У даному випадку забезпечення безпеки свідків, потерпілого унеможливлення на них незаконного впливу з боку підозрюваного є основним завданням на даній стадії процесу; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме враховуючи те, що ОСОБА_5 був засуджений за вчинення умисних/корисливих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин вже із застосуванням насильства, що свідчить про ризик вчинення нових злочинів.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму інформаційному листі від 04.04.2013 № 511-550/0/0-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначив зокрема те, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК, з врахуванням того, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Так, метою застосування запобіжного заходу, в тому числі й застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, у відповідності до

ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:

Наведені вище обставини, свідчать що застосування більш м`яких окрім як тримання під вартою запобіжних заходів не може запобігти виникненню ризикам, існування яких обґрунтовано слідчим.

Зокрема, зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, такий запобіжний захід у виді як особисте зобов`язання, не здатен забезпечити дієвість кримінального провадження та запобігти ризикам, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований з огляду на високий ступінь ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, наявність ризику впливу на свідків та потерпілого, переховування від органів досудового розслідування та суду.

Особиста порука не може бути застосована, оскільки в органу досудового розслідування відсутні будь-які дані про осіб, які, заслуговуючи на довіру, можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в даному випадку не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_5 , з огляду на наявність високого ступеню ризиків впливу на свідків, потерпілого є достатні підстави вважати, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в даному випадку не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_5 .

Беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти виникненням ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, до підозрюваного ОСОБА_5 , не можливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставин, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Викладені обставини свідчать про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання за необгрунтованістю.

Підозрюваний підтримав захисника.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, підозрюваного, слідчий суддя вважає, що дане клопотання підлягає до задоволення за наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку запобіжного заходу до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується: показаннями потерпілого ОСОБА_7 від 26.09.2023; показаннями свідка ОСОБА_8 від 23.09.2023; показаннями свідка ОСОБА_9 від 23.09.2023; документом протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 26.09.2023; документом протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 від 26.09.2023; документом - протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 від 05.10.2023; висновком судово-медичної експертизи від 10.10.2023 № 02-01/937.

Обсяг наданих слідчим матеріалів відповідає вказаному стандарту доведення обґрунтованості підозри.

Сторона обвинувачення в обґрунтування клопотання посилалась на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу - щодо встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків слідчий суддя керується стандартом переконання «достатні підстави».

Так, існування кожного, вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику, має підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenkov. Ukraine, заява №622/11).

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо існування ризиків переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинення нових кримінальних правопорушень.

Про існування таких ризиків свідчить суворість можливого покарання у випадку визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, який на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого може бути призначене покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що саме по собі може бути підставою та мотивом змінити місце проживання з метою переховування від слідства та незаконного впливу на свідків, потерпілого шляхом підбурювання, вмовляння, залякування чи підкупу.

Також при визначенні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Крім того, враховуючи, особу підозрюваного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має офіційнихджерел доходів та міцних соціальних зв`язків, наявний ризик вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу.

Розглядаючи заявлене клопотання, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Вирішуючи дане питання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у забезпеченні розслідування злочину проти волі, честі та гідності особи, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

З урахуванням вищевикладених обставин, беручи до уваги обставини події та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 ступінь суспільної небезпечності, яку несуть в собі протиправні діяння, враховуючи зміст ризиків, на запобігання якого необхідне застосування запобіжного заходу та особу підозрюваного, тому слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Визначаючи, що вказаний вид запобіжного заходу буде виправданим на даному етапі розслідування заходом для забезпечення запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, суд враховує, що дії та поведінка підозрюваного, як вони зазначені у повідомленні про підозру, в контексті обставин життєдіяльності підозрюваного та запровадження в державі воєнного стану свідчить про недостатність застосування до підозрюваного менш суворих заходів, оскільки такі запобіжні заходи на теперішній час не забезпечать достатніх гарантій належної процесуальної поведінки останнього.

Відповідно до ч. 5 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст. ст. 132, 176 178, 183-184, 194, 196-199, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Білозір`я, Черкаського району, Черкаської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , до 22.03.2024 без можливості внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному, його захиснику та прокурору, а також направити для відома та виконання керівнику установи, в якій утримується підозрювана.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Дата проголошення повного тексту ухвали 14 лютого 2024 року