ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пакуль Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2023 року було задоволено клопотання слідчого та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 до 05 грудня 2023 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що прокурором доведено, що на сьогодні заявлені ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, у вигляді переховування від органу досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, а також вчинення інших правопорушень не зменшилися, оскільки досудове розслідування хоча й завершено, але не закінчено та у кримінальному провадженні виконуються вимоги статті 290 КПК України.

Зазначає, що тримання ОСОБА_8 під вартою залишається виправданим, так як у кримінальному провадженні виконуються вимоги статті 290 КПК України, які необхідні для закінчення досудового розслідування.

Вказує, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та всіх інших обставин кримінального провадження, відповідно до пункту 4 частини 4 статті 183 КПК України не вбачається підстав для визначення підозрюваному застави, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого статтею 255-1 Кримінального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у виді застави або домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України (далі-КПК) на які посилається сторона обвинувачення, як на підстави продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не підтверджуються належними та допустимими доказами, оскільки прокурор посилається на документи, які ще слугували підставою для затримання підозрюваного в порядку ст. 208 КПК та докази, які нібито підтверджують обґрунтованість підозри, а саме протоколи НСРД, які підтверджують лише нецензурну лайку між особами, що утримуються в місцях позбавлення волі, а не причетність ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення.

Крім того, вказує, що слідчим суддею, всупереч вимог ст. 183 КПК не визначено підозрюваному розміру застави, яка, на переконання сторони захисту, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде співмірною із критеріями визначеними ст. 182 КПК, практикою ЄСПЛ, а головне із особою підозрюваного та його матеріальним становищем.

Разом з тим, звертає увагу, що ОСОБА_8 протягом дев`яти років відбував покарання і після звільнення, так би мовити, пробув на волі два місяці до затримання його працівниками правоохоронних органів за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення. Окрім того, перебуваючи на волі, підозрюваний проходив різноманітні співбесіди, однак за такий короткий проміжок часу не встиг працевлаштуватися, а відтак єдиною особою, яка отримує дохід являється його матір.

Водночас вказує, що тяжкість злочину не є вагомою підставою для тримання особи під вартою та нею взагалі ставиться під сумнів обґрунтованість врученої ОСОБА_8 підозри за ч. 2 ст. 255-1 КК, оскільки органом досудового розслідування не встановлено межі поширення підозрюваним злочинного впливу, не означено коло осіб, які підпали під цей вплив, тобто не встановлено суб`єктивне усвідомлення кожної особи, яка приймала участь у злочинній діяльності, саме такою, що діяла під впливом підозрюваного.

Поміж іншого, апелянт зазначає, що ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, підтримує зв`язок зі своїми рідними, зокрема, з матір`ю ОСОБА_9 , яка являється особою пенсійного віку, але працює далі на посаді прибиральниці службових приміщень в ДСП Чорнобильська атомна електростанція, та сином ОСОБА_10 , якого прагне виховувати, має квартиру, яка належить йому на праві приватної спільної часткової власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя в ухвалі зазначив, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, про наявність яких свідчить як тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, так і дані про особу останнього, який офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину з корисливих мотивів у період відбуття кримінального покарання в установі виконання покарань.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції.

З огляду на зміст клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів, колегія суддів також враховує, що 12.10.2023 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, повідомлено про відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження, однак, для завершення проведення досудового розслідування необхідно: виконати вимоги ст.290 КПК; скласти та вручити підозрюваним та їх захисникам обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування; отримати висновок судової лінгвістичної експертизи.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст. 197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 до 05 грудня 2023 року, включно, без визначення розміру застави.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою та відсутність підстав для застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, у вигляді домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому подальше продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не порушує його права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Також, колегія суддів вважає, що аргументи захисника та її посилання на наявність у підозрюваного ОСОБА_8 квартири, постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, родини та утриманців, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку слідчого судді про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, доводи апеляційної скарги про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК є неспроможними, оскільки при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя не встановлює обставини обґрунтованості підозри, так як ці обставини входять до предмету доказування лише при застосуванні запобіжного заходу, а не під час вирішення питання про його продовження, і предметом доказування у такому випадку є наявність встановлених слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська при застосуванні запобіжного заходу ризиків, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Також, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя, дотримуючись приписів ч. 4 ст. 183 КПК, правильно не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК, в період відбуття кримінального покарання.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2023 року є законною, обґрунтованою, вмотивованою і відповідає вимогам ст.370 КПК, та відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4