В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б, кримінальне провадження відомості по якому внесені до ЄРДР за № 0001492 від 23.09.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, є громадянином України, має середню освіту, одружений, має двох малолітніх дітей на утриманні, проходить військову службу на посаді водія-механіка медичного пункту 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, який введено на території України згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, та продовжує діяти і на теперішній час, перебуваючи у кімнаті АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрав планшет марки «Lenovo», модель «Tab M10», в корпусі чорного кольору, пам`ять об`ємом 2/32 GB, imei: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим довів свій злочин до кінця.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, визнав себе винним у вчиненні крадіжки планшету, який належить ОСОБА_4 , зазначивши, що він 23.09.2023 зайшов у кімнату сусідів АДРЕСА_3 , та взяв з дивану планшет, який перебував на зарядці. Після цього, він вийшов з кімнати та здав планшет у ломбард, за що отримав грошові кошти, які витратив на власні потреби. У судовому засіданні зазначив, що шкодує про свій поступок, не розуміє як це сталося. Вибачився перед потерпілою. Щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за кваліфікуючою ознакою вчинення злочину в умовах воєнного стану, обставини вчинення кримінального правопорушення.

Також, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який є раніше не судимою особою, має зареєстроване місце проживання та постійне фактичне місце проживання, наразі проходить військову службу, приймав участь в заходах, спрямованих на відсіч збройної агресії російської федерації проти України, за місцем несення служби характеризується посередньо, за сімейним станом ОСОБА_5 одружений, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Згідно характеристики Релігійної організації «Християнський центр «Джерело життя», ОСОБА_5 з вересня 2023 року є членом релігійної громади, на добровільних засадах працює у волонтерському центрі, є волонтером, який безпосередньо приймає активну участь у евакуації людей з районів бойових дій, доставляє гуманітарну допомогу в села, що знаходяться неподалеку від лінії фронту. Також суд враховує, що станом на час розгляду справи судом шкода, завдана потерпілій відшкодована, і остання не має жодних матеріальних претензій до обвинуваченого, на суворому покаранні не наполягає, вважала за можливе призначити ОСОБА_5 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненні ним злочину, що полягає в осуді ним своєї поведінки, негативному ставленні до вчиненого, вибаченні перед потерпілою та вжиття заходів щодо відшкодування їй збитків, завданих кримінальним правопорушенням, що остання підтвердила у судовому засіданні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням фактичних обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, а також його негативного ставлення до скоєного, що свідчить про його щире каяття, за наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 50 КК України, в тій частині, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд доходить до висновку про відсутність необхідності направлення обвинуваченого до місць позбавлення волі, та про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, шляхом застосування положень ст. ст. 75, 76 КК України і призначення ОСОБА_5 покарання з іспитовим строком на 2 роки, що на думку суду також мінімізує ризик вчинення обвинуваченим нових злочинів у майбутньому.

На переконання суду, призначення обвинуваченому покарання з випробуванням у даному випадку, з урахуванням принципу індивідуалізації, є справедливим, співмірним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відомостей про понесення державою процесуальних витрат на проведення експертизи не надано. Інформація про наявність речових доказів у суду відсутня.

Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду потерпілою не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався і відповідних клопотань від прокурора не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у виді 5 років позбавлення волі;

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі п. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Повний текст вироку після його проголошення вручається учасникам кримінального провадження, які присутні у судовому засіданні, та не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який в судове засідання на проголошення вироку не прибув.

Суддя ОСОБА_1