Справа № 950/941/23
Провадження № 1-кп/950/146/23
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000065 та № 0000074 за обвинуваченням

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженка с. Кулички Лебединського району, Сумської області; громадянка України; освіта середня; не працює; незаміжня; зареєстрована: АДРЕСА_1 ; фактично проживає: АДРЕСА_2 )

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Суд визнав доведеним, що 10.03.2023 ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перебували в господарстві по АДРЕСА_3 , де в кухні будинку спільно вживали спиртне.

Близько 16 год. 00 хв. цього ж дня, після вживання спиртних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які перебували на той час в кухні будинку, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_5 ударив ОСОБА_9 долонею лівої руки в праву частину обличчя. У свою чергу ОСОБА_3 , захищаючи сестру, почала бійку з ОСОБА_5 в ході якої стягла його з ліжка на підлогу, після чого, схопивши в праву руку сокиру, яка лежала біля груби в кухні, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, та відповідно, і шкоди здоров`ю завдала один удар обухом сокири по голові та три удари по правій нозі ОСОБА_5 .

Внаслідок указаних ударів ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому середньої третини великогомілкової кістки правої гомілки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 30.03.2023 № 100 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, а також: ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійних ран волосяної частини голови, рваної рани верхньої губи, які відповідно до висновку кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З указаними тілесними ушкодженнями ОСОБА_5 був госпіталізований до лікарні.

За встановлених обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнала в повному обсязі. Суду пояснила, що 10.03.2023 вона разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перебували в будинку по АДРЕСА_3 , разом вживали алкоголь. До цього з Камчатним вони випили близько 700 грамів «самогону» на двох, також пили «Рево». У той час коли ОСОБА_7 пішов відпочивати в іншу кімнату, між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , яка є її рідною сестрою, почалася сварка. В ході сварки ОСОБА_5 декілька разів ударив сестру долонею по обличчю. ОСОБА_3 захищала сестру спочатку словесно, а потім почала битися з ОСОБА_5 . В цей час ОСОБА_5 схопив її за волосся. У подальшому, вона узяла сокиру для дров та вдарила нею ОСОБА_5 в голову та по нозі. Після цього він відпустив її та почав виходити надвір та не дійшовши впав у коридорі. Вона викликала поліцію, а сестра швидку допомогу.

Щодо крадіжки телефону у ОСОБА_10 повідомила, що «вину свою визнає, однак телефон не збиралася брати, а переплутала з телефоном сестри. Телефон взяла ненавмисно». Також показала, що через 9 днів після події із ОСОБА_11 , вони з сестрою пішли до ОСОБА_12 . Коли той прийшов, попросили придбати «самогону». У подальшому сиділи у нього вдома, випивали. Увечері, коли йшли додому, вона машинально узяла телефон ОСОБА_12 разом із зарядним пристроєм, оскільки вважала, що це телефон її сестри, він був також чорний, схожий за розміром. З телефоном пішла до Камчатного, а зранку на наступний день віддала працівникам поліції.

Фактично у судовому засіданні ОСОБА_3 заперечувала вину у вчиненні крадіжки мобільного телефону.

Окрім часткового визнання вини у інкримінованих їй злочинах, вина ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що в той день (точної дати не пам`ятає) вони з ОСОБА_8 та ОСОБА_3 сиділи вживали алкоголь. Він полаявся зі співмешканкою ( ОСОБА_8 ), ударив її рукою декілька разів. ОСОБА_3 почала захищати сестру, він відштовхнув її щоб не втручалась. Після цього ОСОБА_3 узяла сокиру та ударила нею його по голові та нозі. Він у свою чергу, коли побачив переламану кістку, заспокоївся та почав виходити з дому, однак далеко не дійшов, упав на порозі. Просив суворо не карати ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_8 показала, що в той день ОСОБА_5 уже приїхав п`яний. Вона також вживала алкоголь. Він і раніше бив її ( ОСОБА_8 ). Якби ОСОБА_3 не втрутилась він і далі продовжував би її бити. Після того як ОСОБА_5 двічі ударив її по обличчю, сестра почала за неї заступатися. ОСОБА_3 стала між ними, схопила ОСОБА_5 за руку, він упав. Після цього ОСОБА_13 схопила сокиру та почала бити ОСОБА_5 обухом по нозі. Той почав вставати погрожуючи, що їх повбиває, потім заспокоївся та почав виходити з дому.

Також вина ОСОБА_3 підтверджується фактичними даними, які містяться у наступних письмових доказах, а саме:

- протоколі огляду місця події від 10.03.2023 з фототаблицею до нього, відповідно до якого 10.03.2023 з 17 год. 10 хв. по 17 год. 30 хв. оглянуто територію господарства по АДРЕСА_3 . На східцях біля одноповерхового будинку сидить чоловік, який назвав себе ОСОБА_5 . На вигляд чоловік має численні тілесні ушкодження обличчя, верхньої губи, зліва, голови та правої ноги. При вході в будинок на підлозі плями бурого кольору. При вході до кімнати кухні справа розташована піч. На стіні біля груби плями бурого кольору. Зліва від входу в кімнату кухні під стіною стоїть дерев`яна шафа під якою стоїть взуття між яким лежить сокира. На обуху та руків`ї сокири наявні сліди бурого кольору. Під час огляду вилучено сокиру з металевим обухом та дерев`яним руків`ям на яких наявні плями бурого кольору (а.с. 96-101);

- висновку судово-медичного експерта від 30.03.2023 № 100 відповідно до якого згідно представленої медичної документації медичної карти стаціонарного хворого № 1416 КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в багатопрофільному хірургічному відділенні з 10.03. по 17.03.2023 з діагнозом: ЗЧМТ; Струс головного мозку. Забійні рани голови та верхньої губи. Відкритий перелом середньої третини великогомілкової кістки без зміщення. Ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійних ран волосяної частини голови, рваної рани верхньої губи кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ушкодження у вигляді відкритого перелому середньої третини великогомілкової кістки правої гомілки кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя (п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), а саме відкритий перелом діафіза (тіла) великогомілкової кістки (а.с. 111-112);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.03.2023, який проведено з 12 год. 10 хв. до 13 год. 00 хв. за участю свідка ОСОБА_8 з фототаблицею до нього (а.с. 102-105);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.03.2023, який проведено з 14 год. 40 хв. до 15 год. 20 хв. за участю підозрюваної ОСОБА_3 з фототаблицею до нього (а.с. 106-110);

- висновками судово-медичного експерта від 05.04.2023 № 113 та від 05.04.2023 № 105 за результатами проведених слідчих експериментів. Зокрема експерт зазначив, що характер та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_5 , відповідає механізму, продемонстрованому свідком ОСОБА_8 , підозрюваною ОСОБА_3 під час слідчих експериментів, тілесним ушкодженням, виявленим у нього, а саме від нанесення одного удару обухом сокири спричинено забійну рану волосяної частини голови, і від нанесення трьох ударів обухом сокири по правій гомілці спричинено відкритий перелом великогомілкової кістки правої гомілки (а.с. 113, 114).

Досліджені в судовому засіданні докази, в тому числі показання свідка та потерпілого, підтверджують фактичні обставини справи, узгоджуються між собою, як кожен окремо так і у сукупності та взаємозв`язку є послідовними, логічними, такими, що не суперечать один одному. При цьому стороною захисту були визнані обставини, які зафіксовані дослідженими доказами, жоден із яких не поставлено під сумнів.

За таких обставин, суд вважає доведеною в повному обсязі вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Також, ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за наступних обставин.

У період дії воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (з подальшим продовженням дії воєнного стану), 19.03.2023 близько 10 години ОСОБА_3 разом з ОСОБА_8 прийшли до господарства ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_4 , де утрьох вживали спиртні напої. Через деякий час господар будинку ОСОБА_10 заснув. В цей час у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та метою власного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 викрала належний ОСОБА_10 мобільний телефон марки XIAOMI REDMI NOTE 8/64 Gb, вартістю відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи від 23.03.2023 № СЕ-19/119-23/3665-ТВ 3700,00 грн. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядилася на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 3700,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий за даним епізодом ОСОБА_10 суду пояснив, що він приїхав додому та побачив, що біля його двору сиділи двоє дівчат та з ними двоє дітей. Дівчата запитали чи можна у нього випити, дали грошей щоб придбав «самогону». Після того як він придбав алкоголь, вони пішли до нього додому, сиділи, випивали. Він побачив у сестри обвинуваченої мобільний телефон, схожий на його. Вона дала подивитися, телефон був не його. Коли він випив певну кількість алкоголю заснув. Коли пішли дівчата він не знає, уже спав. Коли прокинувся на наступний день, побачив якийсь розбитий телефон, на вулиці ще були запчастини. Він не зрозумів чий це телефон, подзвонив у поліцію, сказав що побили телефон, оскільки, про те що у нього його вкрали не повідомляв. Того ж ранку йому повернули його телефон, жодних претензій до обвинуваченої не має.

Свідок ОСОБА_8 за даним епізодом показала, що коли вони із ОСОБА_3 були у ОСОБА_12 у неї із собою був мобільний телефон чорного кольору. Разом із телефоном був зарядний пристрій, який вона завжди носить з собою. В ході сварки сестра розбила даний телефон. Як ОСОБА_3 брала телефон ОСОБА_12 не бачила.

На підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення стороною обвинувачення суду надано наступні письмові докази:

- протокол огляду місця події від 20.03.2023 з фототаблицею, відповідно до якого з 08 год. 40 хв. до 09 год. 20 хв. проведено огляд господарства по АДРЕСА_4 . В ході огляду виявлено залишки мобільного телефону «ZTE» (а.с. 61-67).

- протокол огляду місця події від 20.03.2023 з фототаблицею, відповідно до якого з 17 год. 50 хв. до 18 год. 20 хв. проведено огляд території поруч з господарством по АДРЕСА_3 . В ході огляду ОСОБА_3 видала працівникам поліції мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 8 чорного кольору та зарядний пристрій білого кольору (а.с. 68-71).

- висновок експерта від 23.03.2023 № СЕ-19/119-23/3665-ТВ, складений за результатами товарознавчої експертизи, відповідно до якого вартість майна (мобільного телефона Xiaomi Redmi Note 8/64 Gb»), на момент вчинення кримінального правопорушення, станом на 19.03.2023, могла складати 3700,00 грн. (а.с. 77-80).

- протокол проведення слідчого експерименту від 03.04.2023, який проведено з 15 год. 30 хв. по 15 год. 50 хв. за участю підозрюваної ОСОБА_3 з фототаблицею (а.с. 81-87).

Надаючи оцінку наданим доказам, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до п. 1-3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Оцінка наданих доказів у сукупності з фактичними обставинами справи, на думку суду, не підтверджує наявності у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що для засудження особи за вчинення злочину її винуватість має бути доведена поза розумним сумнівом.

Такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину (постанови від 05.10.2022 у справі № 377/219/20 та від 28.09.2022 у справі № 148/744/15-к).

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанови від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к; від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к; від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17; від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17; від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17).

Зокрема, в межах даної справи сторона обвинувачення стверджувала, що ОСОБА_3 таємно викрала мобільний телефон, який належить ОСОБА_10 в той час коли останній заснув у себе вдома.

Обвинувачена у свою чергу вказала, що мобільний телефон ОСОБА_10 вона взяла через те, що сплутала його з телефоном сестри, який також був чорного кольору. Все це сталося в тому числі під впливом випитого алкоголю. На вказані обставини звертав увагу також захисник обвинуваченої.

Таким чином, враховуючи стандарт доведення поза розумним сумнівом, сторона обвинувачення повинна довести належними та допустимими доказами, що версія про крадіжку була єдиним обґрунтованим поясненням подій, які мали місце 19.03.2023 в будинку ОСОБА_10 . При цьому версія не повинна бути лише сформульована, вона повинна бути доведена.

Однак, будь-яких фактичних даних на підтвердження такої версії обвинувачення надані докази не містять.

Зокрема, на користь указаного висновку свідчить та обставина, що стороною обвинувачення не було надано суду жодних звернень потерпілого ОСОБА_10 до поліції з приводу викрадення у нього мобільного телефону. При цьому сам потерпілий у судовому засіданні повідомив суд про те, що до поліції він телефонував не з приводу крадіжки, а повідомив, що його телефон розбили.

Однак перевірити такі відомості не видалося за можливе з огляду на відсутність доказів з боку сторони обвинувачення з приводу підстав звернення до поліції ОСОБА_10 .

Крім того, суд звертає увагу на обставини даної справи, а саме те, що разом із ОСОБА_10 . ОСОБА_3 розпивала алкогольні напої 19.03.2023, а вже на наступний день видала працівникам поліції мобільний телефон, який виявився телефоном потерпілого.

З цього приводу суд також звертає увагу на протокол огляду місця події від 20.03.2023, відповідно до якого ОСОБА_3 добровільно видала працівникам поліції мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 8 чорного кольору та зарядний пристрій білого кольору.

Згідно з указаним протоколом працівниками поліції оглянуто територію поруч з господарством по АДРЕСА_3 .

Таким чином указаним протоколом зафіксовано, що працівники поліції прибули до господарства по АДРЕСА_3 , за межі якого (з двору) вийшла ОСОБА_3 та добровільно видала працівникам поліції мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 8.

Із цього слідує, що по-перше мобільний телефон було знайдено поліцією не в ході проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій, а видано обвинуваченою добровільно. По-друге ситуація, яка склалася, дає суду підстави вважати, що версія обвинуваченої стосовно помилки щодо невірного телефону є правдивою, оскільки остання на пропозицію поліцейських могла не видавати телефон. При цьому поліцейські не застосовували жодних передбачених КПК слідчих (розшукових) дій (обшук, огляд житла тощо), а тому в разі відмови ОСОБА_3 видати телефон, він міг би бути не виявлений в кінцевому випадку, з огляду, як стверджувала сторона обвинувачення, на корисливий умисел останньої.

Вказане свідчить на користь правдивості показів ОСОБА_3 та ставить під сумнів версію сторони обвинувачення, і такий сумнів не був спростований прокурором у судовому засіданні.

Суд також звертає увагу на висновок експерта від 23.03.2023 № СЕ-19/119-23/3665-ТВ, складений за результатами товарознавчої експертизи з метою визначення вартості мобільного телефона Xiaomi Redmi Note 8/64 Gb, належного потерпілому ОСОБА_10 .

Згідно дослідницької частини висновку, експерт указує: «об`єктом даного дослідження є мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 8/64 Gb», чорного кольору, який був придбаний 23 вересня 2021 року новим за 4499 грн. і з того часу перебував у використанні, без пошкоджень (згідно даних з постанови). Даний об`єкт відноситься до класу непродовольчих споживчих товарів; підкласу радіоелектронна апаратура; групи телефони мобільного зв`язку. Об`єкт на дослідження не представлений» (а.с. 77 зворот. стор. 78).

Таким чином дослідження мобільного телефону було проведено без його надання експерту. Як свідчить указаний висновок, постанова слідчого надійшла експерту 21.03.2023, тобто на наступний день після його добровільної видачі поліцейським ОСОБА_3 .

Відповіді на питання чому в такий короткий проміжок часу мобільний телефон направлено на дослідження експерту без його фактичного надання експерту, матеріали справи не містять. Із показань потерпілого відомо, що телефон йому повернули 20.03.2023.

Зазначені обставини, на думку суду, свідчать про формальний підхід до проведення досудового розслідування за фактом імовірної крадіжки ОСОБА_3 та не можуть бути підставою для притягнення останньої до кримінальної відповідальності, оскільки такі сумніви в доведеності її вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, мають тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що стороною обвинувачення перед судом не було доведено наявність у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами, суд доходить висновку про необхідність її виправдання в цій частині обвинувачення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів з урахуванням особи винного, ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України є тяжким злочином проти життя та здоров`я особи.

Обвинувачена за місцем проживання характеризується посередньо, з 06.09.2022 перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом хронічний алкоголізм, на обліку у лікаря психіатра не перебуває; є особою молодого віку; не працевлаштована, не працює.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд вважає шире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілого, який просив суд її суворо не карати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Частиною 2 ст. 61 Конституції України визначено принцип індивідуалізації покарання. З урахуванням положень ст. 65 КК України суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи таке покарання.

При цьому призначене покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути співмірним злочину. Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив: у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України

Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, на строк, який є, на думку суду, необхідним і достатнім для її виправлення і запобігання вчиненню нею нових злочинів.

При цьому враховуючи наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченої, її молодий вік, позицію потерпілого, який просив суворо не карати ОСОБА_3 вказавши, що вони примирилися, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті, а саме обмеження волі.

Однак, суд не погоджується із доводами захисника в частині наявності підстав для застосування також положень ч. 1 ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Зокрема злочин у якому обвинувачується ОСОБА_3 є тяжким злочином проти життя та здоров`я особи. За обставин встановлених судом, ОСОБА_3 завдала потерпілому один удар в голову обухом сокири та три удари обухом цієї ж сокири по нозі. Суд указує на те, що за більш трагічного розвитку подій, сокира обґрунтовано могла би стати засобом заподіяння смерті, а отримані травми призвели б до летального наслідку. Як свідчать обставини справи, ОСОБА_3 мала намір захистити сестру від насильства ОСОБА_5 , однак знаряддя та спосіб вчинення захисту ОСОБА_8 явно не відповідали діям потерпілого. Тобто для захисту сестри ОСОБА_3 використала саме сокиру, а не інший більш безпечний засіб для подолання насильства ОСОБА_5 в бік ОСОБА_8 .

За таких обставин суд вважає, що її активні дії та знаряддя злочину, яке вирішила використовувати обвинувачена, виключають можливість її виправлення без застосування реального покарання та звільнення від його відбування.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосувався. Питання речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та виправдати у зв`язку з не доведенням наявності в її діях складу зазначеного кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання, із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України, у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання рахувати з дня прибуття ОСОБА_3 та постановки її на облік у виправному центрі.

Речові докази:

- сокиру, яка знаходиться в камері зберігання речових доказів ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУ НП в Сумській області знищити;

- мобільний телефон марки «XIAОМІ REDMI NOTE 8», чорного кольору та зарядний пристрій білого кольору, які знаходяться у потерпілого ОСОБА_10 вважати повернутими власнику.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Вадим КОСОЛАП