Справа № 199/9460/22
В И Р О К

іменем України

13 грудня 2023 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000625, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стародубівка, Першотравневого р-ну, Донецької обл., громадянина України, який є діючим депутатом Нікольської селищної ради Маріупольського району Донецької області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 17 Конституції України, зрадив Українській державі та всьому Українському народові, добровільно вчиняючи дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, тобто злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і Збройних сил РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та Збройних Сил РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців Збройних Сил РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та Російської Федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації (далі - ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника ГШ ЗС РФ ОСОБА_7 перед Академією військових наук РФ з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, представники влади та Збройних Сил РФ, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів РФ здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини XX століття (ОУП, УПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та Збройних Сил РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту Російської Федерації (далі - ЧФ РФ), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ Збройних Сил РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і Збройних Сил РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 06 квітня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Донецької народної республіки», за результатами якого 07 квітня 2014 року проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ДНР» представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ДНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, Російської Федерації на території Донецької області так званої «ДНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18 січня 2018 року, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16 вересня 2014 року визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07 листопада 2014 року, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19 лютого 2022 року керівництвом РФ в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_8 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (XXV) від 21 грудня 1965 року № 2131 (XX), від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗЄ РФ на територію України.

Так, 24 лютого 2022 року, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

07 березня 2022 року військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «ДНР», які є частиною окупаційної адміністрації РФ, здійснили тимчасову окупацію території Маріупольського району Донецької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами.

Згідно з переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або що перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 152 у редакції від 14 липня 2022 року, Нікольська селищна територіальна громада Маріупольського району Донецької області перебуває в тимчасовій окупації.

Так, приблизно на початку травня 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування невстановлений), у ОСОБА_6 , який на той момент займав посаду депутата Нікольської селищної ради Донецької області, перебуваючи у тимчасово окупованому смт. Нікольське Маріупольського району Донецької області, виник злочинний умисел, спрямований на здійснення дій спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора, реалізуючи який, усвідомлюючи злочинний характер та суспільну небезпечність своїх дій, діючи з прямим умислом, ОСОБА_6 надав свою згоду невстановленим у ході досудового розслідування представникам окупаційної адміністрації на те, що він очолить «МВОУ «Володарская школа № 2»», яке підпорядковується «Министерства образования и науки» т.з. «ДНР». Добровільно погоджуючись на зайняття вказаної посади, ОСОБА_6 усвідомлював, що його подальша діяльність буде спрямована на шкоду державі Україна та на впровадження стандартів освіти держави-агресора у даному закладі освіти.

Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, 01 липня 2022 року ОСОБА_6 , згідно публікацій, розміщених у месенджері «Telegram» на каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_4 », в приміщені « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , вручав сертифікати випускникам 11-х класів, про закінчення навчання у «МБОУ «Володарская школа №2»», що підпорядковується «Министерству образования и науки» т.з. «ДНР», за своїм підписом, як в.о. директора школи, тим самим вчинив дії, направлені на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти та підтвердив своє добровільне зайняття вказаної посади у вищезгаданому закладі освіти на тимчасово окупованій території Маріупольського району Донецької області.

ОСОБА_6 в порядку ч. 3 ст. 323 КПК України був сповіщений про час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових викликів (повісток) за останнім відомим місцем його проживання з публікацією змісту таких повісток у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті суду, однак в судове засідання не з`явився.

Попри неявку обвинуваченого до суду, вина останнього у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена наданими стороною обвинувачення доказами, які були досліджені судом з дотриманням умов змагальності.

Допитана судом у якості свідка ОСОБА_9 показала, що працює начальником відділу освіти Мангушської селищної ради. До 2020 року працювала у Нікольській селищній раді директором центру соціальних служб. Обвинуваченого ОСОБА_6 знала, оскільки той працював у гімназії «Софія» вчителем. До початку повномасштабного вторгнення він працював вчителем математики. Як їй відомо з інтернет-ресурсів, ОСОБА_6 залишився на окупованій території та обійняв при окупаційній владі посаду директора гімназії «Софія». Бачила сюжет, де той вручав випускникам на окупованій території атестати. Евакуація проводилася, два навчальні заклади працюють на підконтрольній Україні території, в тому числі гімназія «Софія». Може сказати, що по обвинуваченому видно, що той видавав атестати добровільно.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що є начальник сектору відділу кримінальної поліції Маріупольського районного управління. Обвинуваченого знає приблизно з 2004 року, оскільки також був мешканцем смт Нікольське і знав останнього як сусіда та в межах служби. Після 24 лютого 2022 року ОСОБА_6 з окупованої території не виїхав, залишився. З публікації в Інтернеті він побачив, що ОСОБА_6 очолив школу № 2, колишня гімназія «Софія». Це була публікація в «Телеграм», де той на фото вручав випускникам російські атестати, та ще була публікація, де обвинувачений у будинку культури щось підписував. Вважає, що ОСОБА_6 це робив добровільно.

В судовому засіданні сідок ОСОБА_11 показав, що є помічником оперуповноваженого Відділу кримінальної поліції Маріупольського районного відділення поліції. Обвинуваченого знає, оскільки мешкали на території одного населеного пункту. Після 24 лютого 2022 року обвинувачений залишився на окупованій території, по теперішній час знаходиться там, працює директором школи № 2 в смт Нікольське, раніше працював в адміністрації району. Це йому відомо від знайомих та родичів, які залишилися на тимчасово окупованій території. Бачив в новинах, як ОСОБА_6 вручав атестати випускникам школи. Вважає, що ОСОБА_6 добровільно обіймає посаду та займається колобораційною діяльністю.

За протоколом огляду документів, 20 липня 2022 року слідчим поліції оглянуто фотозображення сертифіката та табеля на ім`я ОСОБА_12 , які містять відомості про їх видачу останньому у зв`язку з закінченням в 2022 році «МБОУ «Володарская школа №2»» т.з. «ДНР» та містять підпис від імені в.о. директора школи ОСОБА_6 .

У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 липня 2022 року, свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка з травня 2022 року здійснює колабораційну діяльність на посаді директора загальноосвітньої школи № 2 у смт. Нікольське Донецької області.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 липня 2022 року, свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка з травня 2022 року здійснює колабораційну діяльність на посаді директора загальноосвітньої школи № 2 у смт. Нікольське Донецької області.

За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 липня 2022 року, свідок ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_6 як особу, яка з травня 2022 року здійснює колабораційну діяльність на посаді директора загальноосвітньої школи № 2 у смт. Нікольське Донецької області.

У відповідності до протоколу огляду від 25 липня 2022 року, слідчим поліції за участі спеціаліста оглянуто публікації у месенджері «Telegram» на каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». Опис каналу містить зазначення «Канал редакции газеты « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Республиканского Медиа Холдинга. Все о жизни ІНФОРМАЦІЯ_7 ». При огляді телеграм-каналу були виявлені фотозображення від 01 липня 2022 року за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 на який зафіксовано, як ОСОБА_6 (на даний час виконує обов`язки директора ІНФОРМАЦІЯ_8 ) вручає сертифікат випускнику про закінчення навчання у вказаному навчальному закладі. Під вказаним фотозображенням наявний текст «А так ученики 11-х классов Володарской школы №2 под звучание последнего звонка и музыку вальса прощались со школой и своими учителями. С этим радостным, вызывающим слёзы в глазах родителей, событием выпускников поздравила заместитель начальника отдела по развитию территории Володарского района ОСОБА_13 . Подробный отчёт о прошедших праздниках читайте в ближайшем номере нашей газеты». Також за вказаним посиланням було виявлено фото із ОСОБА_14 поруч із випускницею яка у руках тримає сертифікат про закінчення навчального закладу, виданий т.з. «ДНР». За результатами огляду було здійснено повне збереження Web-сторінки, архівацію публікації та скопійовано оглянуті фотозображення з телеграм-каналу.

Зміст Web-сторінки, заархівованої публікації та скопійовані фотозображення досліджено в судовому засіданні.

Згідно протоколу огляду від 26 липня 2022 року, збережені публікація у месенджері «Telegram» на каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та фотознімки були оглянуті за участі свідка ОСОБА_9 , яка після їх огляду вказала, що на них зображений саме ОСОБА_6 , котрий вручає сертифікати про закінчення ІНФОРМАЦІЯ_9 у смт. Нікольське Донецької області, видані т.з. «ДНР».

За протоколом огляду від 26 липня 2022 року, збережені публікація у месенджері «Telegram» на каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та фотознімки були оглянуті за участі свідка ОСОБА_10 , який після їх огляду вказав, що на них зображений саме ОСОБА_6 , котрий вручає сертифікати про закінчення ІНФОРМАЦІЯ_9 у смт. Нікольське Донецької області, видані т.з. «ДНР».

У відповідності до протоколу огляду від 26 липня 2022 року, збережені публікація у месенджері «Telegram» на каналі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та фотознімки були оглянуті за участі свідка ОСОБА_11 , який після їх огляду вказав, що на них зображений саме ОСОБА_6 , котрий вручає сертифікати про закінчення ІНФОРМАЦІЯ_9 у смт. Нікольське Донецької області, видані т.з. «ДНР».

З копії паспорту ОСОБА_6 , який підтверджує його анкетні дані, вбачається, що останній є громадянином України.

Згідно повідомлення селищного голови Нікольської селищної ради Донецької області, ОСОБА_6 є діючим депутатом Нікольської селищної ради від політичної партії «ОПЗЖ». Останній депутатський мандат не складав і від виконання депутатських обов`язків не звільнявся.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Вищенаведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 111-1 КК України, як дії громадянина України, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Також, на виконання вимог ч. 5 ст. 374 КПК України суд враховує, що повідомлення про підозру від 11 жовтня 2022 року ОСОБА_6 , який перебуває на тимчасово окупованій території України, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 278, ч. 8 ст. 135 КПК України 11 жовтня 2022 року було опубліковане у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також вручено його захиснику.

У зв`язку з переховуванням ОСОБА_6 від органу досудового розслідування, постановою слідчого від 19 жовтня 2022 року ОСОБА_6 було оголошено у розшук.

19 жовтня 2022 року ОСОБА_6 було призначено захисника в порядку ст. 49 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 01 листопада 2022 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, ухвалою слідчого судді від 16 листопада 2022 року було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 .

Виклик підозрюваного ОСОБА_6 до слідчого на стадії досудового розслідування з дотриманням вимог ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 297-5 КПК України здійснювався шляхом надсилання повісток за останнім відомим місцем проживання, публікації у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Наведені обставини в своїй сукупності доводять, що стороною обвинувачення були здійсненні всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_6 на доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження. Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим нетяжким злочином, обставини вчинення ОСОБА_6 в тяжкий для країни час, в умовах воєнного стану та повномасштабного вторгнення держави агресора кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, виконуючи особливу роль особи, яка вчинила колабораційну діяльність шляхом здійснення впливу на нестійку свідомість учнів, що спричинило негативні наслідки для повноцінного освітнього процесу в Україні, відомості про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває.

На обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , сторони не посилаються і такі обставини судом не встановлені.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що основним покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції відповідної частини статті Особливої частини КК України, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Суд враховує, що санкції ч. 3 ст. 111-1 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Згідно із п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» в редакції від 06 листопада 2009 року рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього. Якщо в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК зазначено характер посад або вид діяльності (наприклад, статті 286, 287), рішення про призначення додаткового покарання, наведене в резолютивній частині вироку, повинне відповідати змісту цієї санкції.

Вказане узгоджується з правовою позицією ВСУ викладеною у Постанові від 02 лютого 2022 року у справі №344/16025/18, якою визначено, що у разі визначення санкцією статті характеру посади або виду діяльності, формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Більш того, покарання має формулюватися таким, чином щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, об`єктивна сторона якого була пов`язана із виконанням обвинуваченим організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у сфері освіти, суд, призначаючи покарання, має сформулювати зміст резолютивної частини вироку таким чином, аби обвинувачений не мав права обіймати посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

На переконання суду необхідним та достатнім буде додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у закладах освіти, а також обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги у сфері освіти, у межах санкції відповідної частини статті Особливої частини КК України.

Докази на підтвердження наявності судових витрат, які підлягають розподілу за вироком суду, сторонами не надавалися.

Запобіжний захід ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування не обирався.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 323, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у закладах освіти, а також обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги у сфері освіти, строком на 10 (десять) років.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

13.12.2023