Справа № 947/7312/22
Провадження № 1-кп/947/87/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду кримінальне провадження №003475 від 16.08.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеса, громадянин України, з повною середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше судимий 26.05.2016 Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.121, ч.2 ст.187, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців, 17.06.2016 звільнений по відбуттю строку покарання, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

перекладачів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою за скоєння умисних злочинів, у тому числі за розбій, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в період строку погашення судимості вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

ОСОБА_5 15.08.2016, приблизно о 21:00, перебуваючи поблизу будинку №52 на вулиці Неделіна в місті Одесі, побачив незнайомого йому ОСОБА_10 , який йшов попереду. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, яке було при ОСОБА_10 , шляхом нападу на нього із застосуванням фізичного насильства.

ОСОБА_5 , реалізуючи задумане, наздогнав ОСОБА_10 та застосував до нього насильство, що було небезпечним для здоров`я останнього, завдавши йому кулаком удар в потилицю голови, від якого ОСОБА_10 упав на землю. Після чого ОСОБА_5 завдав ногою ще декілька ударів в область голови ОСОБА_10 , який лежав на землі, що призвели до тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, закритих переломів передньої стінки правої гайморової пазухи та кісток носа, синців повік обох очей, саден голови, які за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Після чого, ОСОБА_5 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_10 , заволодів його сумкою, вартістю 300 грн., яка була вдягнена на ньому через плече, в якій знаходилось майно: мобільний телефон «Nokia 206», вартістю 500 грн., ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , ІМЕІ-2 НОМЕР_2 , з сім-картами мобільних операторів «МТС» та «Kyivstar» на рахунку, якої знаходилось 70 грн., грошові кошти в загальний сумі 5500 грн., банківські карти «ПриватБанк» та «MARFIN BANK», що оформлені на ім`я ОСОБА_10 , які не мають матеріальної цінності, посвідчення на перепустка на ім`я ОСОБА_10 , яке не має матеріальної цінності, та дисконтні карти, які не мають матеріальної цінності. Заволодівши майном, яке належало ОСОБА_10 , ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 6370 грн.

Наведені навмисні дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав повністю та показав, що він офіційно не працевлаштований, але заробляє собі на прожиття працюючи за наймом. Раніше він був осуджений за аналогічні злочини та повністю відбув призначене йому покарання. Він не вчиняв злочину, у вчинені якого його обвинувачують, оскільки взагалі не був того дня за цією адресою. Більш того, він вважає, що свідок ОСОБА_11 , у якого вилучили викрадений у потерпілого мобільний телефон, обмовив його, оскільки сам вчинив цей злочин та хотів у такий спосіб уникнути покарання за вчинене. Більш того, у зв`язку з розслідуванням цієї справи його двічі затримували працівники поліції, але кожного разу відпускали його і він не переховувався від правоохоронних органів, з`являвся за викликом слідчого. Тому він вважає себе невинним та просить виправдати його.

Обвинувачений ОСОБА_5 протягом судового розгляду кримінального провадження систематично порушував порядок у судовому засіданні, не виконував законних розпоряджень головуючого по справі, голосно кричав з місця, застосовував нецензурну лексику, переривав інших учасників судового провадження, поводився зухвало, висловлював погрози прокурору тощо.

Головуючим неодноразово роз`яснювався обвинуваченому ОСОБА_5 обов`язок дотримуватися порядку в судовому засіданні, звертав його увагу про необхідність дотримання порядку в судовому засіданні та попереджав його про недопущення порушення порядку в судовому засіданні, неповажного ставлення до інших учасників судового провадження, роз`яснював йому процесуальні заходи впливу і їх наслідки, що фіксувалося в журналі судового засідання.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 правильних висновків не зробив, свою поведінку не виправив та продовжив порушувати порядок в судовому засіданні, не реагуючи на зауваження і попередження судді, то ОСОБА_5 двічі видалявся з залу судового засідання, кожного разу на одне судове засідання на підставі ухвал суду від 23.10.2023, 23.11.2023.

По-третє, ухвалою суду від 18.01.2024 обвинуваченого ОСОБА_5 було видалено з зали судового засідання на весь час судового розгляду (залишилося: закінчення з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами, судові дебати і останнє слово), оскільки попередні заходи впливу виявилися недостатніми, обвинувачений ОСОБА_5 продовжував порушувати порядок судового засідання, голосно висловлюватися, зухвало себе поводити, перериваючи учасників судового розгляду та головуючого по справі, демонструючи явну зневагу до учасників судового розгляду і суду, на зауваження не реагував, розпорядження головуючого не виконував.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його вина у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Цими ж доказами спростовується версія ОСОБА_5 про те, що він не вчиняв злочину, у вчиненні якого його обвинувачують.

Так, потерпілий ОСОБА_10 , допитаний в судовому засіданні, показав, що він 15.08.2016, приблизно о 21:00, повертався з роботи та йшов по вулиці Івана Франка, після чого звернув на вулицю Неделіна в місті Одесі. Було дуже темно, йшов дощ. Він рухався із парасолькою в руці, дивився під ноги, щоб не стати в калюжу, на голові у нього була одягнена шапка. Поблизу будинку АДРЕСА_2 він несподівано відчув сильний удар ззаду в потилицю, від якого впав на землю і втратив свідомість. Він не бачив, хто завдав йому удар. Він не відчував наступні удари, бо остаточно прийшов до тями лише в лікарні наступного дня. Як він добрався до дому, він не пам`ятає. Зі слів його дружини - ОСОБА_12 , він прийшов до дому весь у крові, з розбитою головою, ледве тримався на ногах. В день нападу на нього у нього при собі була сумку, яка була одягнена на ремені через плече. Ця сумка зникла. В сумці у нього були мобільний телефон «Nokia 206», з сім-картами мобільних операторів «МТС» та «Kyivstar» на рахунку, якої знаходилось біля 70 грн., грошові кошти в загальний сумі 5500 грн., банківські карти «ПриватБанк» та «MARFIN BANK», посвідчення на перепустка на його ім`я, та дисконтні карти. Потім, під час досудового розслідування, слідчий повернув йому мобільний телефон. Інша сума матеріальних збитків до тепер йому не була компенсована.

Свідок ОСОБА_12 , допитана в судовому засіданні, показала, що 15.08.2016, приблизно о 21.00, її чоловік ОСОБА_10 повернувся до дому без своїх речей, весь в грязі, в крові, голова і обличчя були розбиті. Чоловік ледве тримався на ногах, говорив мляво, непритомнів. Вона викликала швидку допомогу, яка відвезла її чоловіка до лікарні, де його помістили у стаціонар. Коли чоловік опритомнів, то повідомив, що йшов по вулиці Неделіна в місті Одесі, повертаючись до дому, та його невідомий вдарив ззаду по голові. Він не бачив, хто це зробив. Він не пам`ятає, як дістався до дому. У нього при собі була сумка з особистими речами, яка зникла. В сумці був мобільний телефон «Nokia 206», гроші 5500 грн. та інші дрібні речі.

В судовому засіданні 01.08.2023 прокурором був наданий актовий запис від 14.06.2018 №6206 про смерть (т.3 а.п.42-42), з якого вбачається, що свідок ОСОБА_11 , який був допитаний під час досудового розслідування в порядку ст.255 КПК України, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що видано свідоцтво про його смерть НОМЕР_3 .

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.225 КПК України у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я особи, її тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити її допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, сторона кримінального провадження має право звернутися до слідчого судді із клопотанням провести допит такої особи в судовому засіданні. У цьому випадку допит здійснюється у судовому засіданні в присутності сторін кримінального провадження з дотриманням правил проведення допиту під час судового розгляду.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 11.10.2016, справа за обліком суду №520/12538/16, провадження 1-кс/520/2332/16 (т.3 а.п.56), клопотання слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , яке було погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_14 , про проведено допиту свідка під час досудового розслідування в судовому засіданні, було задоволено. Допитано в якості свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рамках кримінального провадження №003475 від 16.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, у присутності сторін кримінального провадження, у т.ч. за участю захисника підозрюваного ОСОБА_5 , на той час адвоката ОСОБА_15 .

Сам ОСОБА_5 на час допиту свідка перебував за межами України і був затриманий 18.10.2021 правоохоронними органами РФ, як особа, яка перебувала в міжнародному розшуку, та в наступному в порядку екстрадиції він був виданий Україні. 07.02.2022 ОСОБА_5 був затриманий на території України і 09.02.2022 ухвалою слідчого судді щодо нього був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Свідок ОСОБА_11 , який має вади речі заікається, як це чутно із звукозапису судового засідання від 13.10.2016, і відображено в журналі судового засідання, у вільних показах, та відповідаючи на питання сторін, показав, що 15.08.2016 він зустрівся із раніше йому знайомим ОСОБА_5 , який прийшов до нього до дому. Вони вживали алкогольні напої, які придбав та приніс з собою ОСОБА_5 . Після цього вони вирішили піти погуляти. ОСОБА_5 нічого йому не говорив про свої наміри когось пограбувати. Приблизно о 21:00, вони йшли по АДРЕСА_3 . Поблизу будинку АДРЕСА_2 перед ними йшов невідомий чоловік. Раптово ОСОБА_5 підбіг до цього чоловіка ззаду, наніс один удар кулаком в область потилиці потерпілого, від чого чоловік впав на землю. Далі ОСОБА_5 вдарив того чоловіка ногою по голові. Після чого ОСОБА_5 забрав у потерпілого сумку, яка була одягнена у того через плече. Потерпілий не намагався піднятися, допомоги не просив. ОСОБА_5 крикнув йому, ОСОБА_11 , і вони побігли за будинки. Коли біля них нікого не було, ОСОБА_5 оглянув вміст сумки, в якій був мобільний телефон та гроші. Гроші ОСОБА_5 забрав собі, а мобільний телефон потерпілого він віддав йому, ОСОБА_11 , для збереження. Далі свідок показав, що попросив у ОСОБА_5 300 грн., щоб розплатитися з боргами, на що ОСОБА_5 дав йому 2000 грн. В завершення свідок показав, що мобільний телефон він відніс собі до дому, а гроші витратив. Про те, що ОСОБА_5 планував когось пограбувати, він, ОСОБА_11 , нічого не знав, вони про це між собою не домовлялися. В подальшому він не звернувся до поліції з приводу скоєного ОСОБА_5 , оскільки боявся його, і зараз боїться. ОСОБА_11 показав, що працівники поліції знайшли його по мобільному телефону потерпілого, зателефонувавши на нього. Коли до нього приїхали працівники поліції, то він відразу їм все розповів про подію.

Крім того, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується іншими письмовими доказами, безпосередньо дослідженими судом:

-повідомлення оператора «102» (т.2 а.п.155);

-протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_10 зі схемою, про застосування до нього насильства та викрадення його речей (т.2 а.п.156-158);

-Заявою свідка ОСОБА_11 про добровільну видачу мобільного телефону (т.2 а.п.159);

-Дактилокартою ОСОБА_11 (т.2 а.п.160-161);

-Фотознімком стікеру характеристик викраденого мобільного телефону (т.2 а.п.162);

-Протоколом огляду місця події від 11.09.2023 з фототаблицею, яким оглянута комунальна квартира ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого були виявлені та вилучені навушники для мобільного телефону (т.2 а.п.163-171);

-Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 11.09.2016 з фото таблицею, згідно якого ОСОБА_11 показав, яким чином ОСОБА_5 скоїв розбійний напад на потерпілого ОСОБА_10 (т.2 а.п.172-180);

-Протоколом огляду предмета з фото таблицею від 11.09.2023, яким оглянутий мобільний телефон марки «Nokia 206», який добровільно видав свідок ОСОБА_11 (т.2 а.п.181-188);

-Листом з медичного центру «Інто-Сана» №399 від 18.10.2016 та медична документація щодо стану здоров`я потерпілого ОСОБА_10 (т.2 а.п.189-205);

-Висновком судово-медичної експертизи №3037 яка проведена в період часу з 11.10.2016 по 07.11.2016, згідно якої у ОСОБА_10 малися наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, закриті переломи передньої стінки правої гайморової пазухи та кісток носа, синці повік обох очей, садна голови. Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, судити про індивідуальні особливості яких на теперішній час немає можливості через відсутність опису морфологічних особливостей даних ушкоджень у медичній документації. Через відсутність у медичній документації зазначення точної локалізації ушкоджень на тілі ОСОБА_10 судити про позу та про взаємне розташування потерпілого та нападаючого (нападаючих) під час утворення зазначених ушкоджень, неможливо. Дані ушкодження утворилися незадовго до надходження ОСОБА_10 до стаціонару, і таким чином, могли бути заподіяні 15.08.16. Описані ушкодження не були небезпечними для життя, а викликають тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більш ніж 21 день), і за цим критерієм, згідно п.п.2.2.2 і 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.), відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості (т.2 а.п.206-208);

-Витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального правопорушення тощо (т.2 а.п.152-154).

Оцінюючи вищезазначені докази, суд дійшов висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду дійти однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого йому у провину злочину доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Сукупність наведених вище доказів свідчить про наявність умислу ОСОБА_5 на заволодіння чужим майном з корисних мотивів, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу. Подальша поведінка ОСОБА_5 свідчить про те, що він, заволодівши майном потерпілого, став з викраденим тікати, отримавши можливість розпорядитися ним на власний розсуд. Після чого викинув непотрібні йому речі, передав на зберігання іншій особі мобільний телефон потерпілого, частину грошей забрав собі, що свідчить про бажання приховувати вчинене з метою уникнення відповідальності. Отже, за встановлених обставин в діях ОСОБА_5 наявні всі риси, притаманні розбійному нападу.

Тому покази обвинуваченого про його невинуватість повністю спростовуються сукупністю інших належних і допустимих доказів, щодо яких у суду немає жодних сумнівів, і яких достатньо для висновку суду про винуватість обвинуваченого.

Сторона захисту заявила клопотання про визнання показань свідка ОСОБА_11 недопустимим доказом, оскільки цей свідок безпосередньо судом, який розглядає справу по суті, допитаний не був, та звукозапис судового засідання не якісний, має сторонні шуми.

Позиція сторони захисту щодо показань свідка ОСОБА_11 є не обґрунтованою та суперечить нормам діючого КПК України. Наявна незначна по часу неякісна фіксація ходу судового засідання технічними засобами не перешкодила в необхідному обсязі зафіксувати зміст показань свідка ОСОБА_11 , та не вплинула на повноту відображення тих обставин, які відповідно до приписів ст.91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Вказані недоліки технічної фіксації ходу судового засідання та вади мовлення свідка ОСОБА_11 не можна вважати тим істотним порушенням кримінального процесуального закону, про яке йдеться в п.7 ч.2 ст.412 КПК України, оскільки вони не перешкодили і не могли перешкодити суду та учасникам провадження сприймати зміст дослідженого доказу та перевірити повноту їх відображення за результатами прослуховування аудіозапису судового засідання, який міститься на відповідному технічному носії інформації, сприйняти зміст показань указаного вище свідка.

Не знайшли свого підтвердження і доводи сторони захисту про невідповідність вимогам ст.108 КПК України журналу судового засідання від 13.10.2016.

За приписами ст.108 КПК України журнал судового засідання має містити такі відомості: найменування та склад суду; реквізити кримінального провадження та відомості щодо його учасників; дата і час початку та закінчення судового засідання; час, номер та найменування процесуальної дії, що проводиться під час судового засідання, а також передані суду під час процесуальної дії речі, документи, протоколи слідчих (розшукових) дій і додатки до них; ухвали, постановлені судом без виходу до нарадчої кімнати; інші відомості у випадках, передбачених цим Кодексом.

Твердження сторони захисту повністю спростовуються змістом відповідного журналу судового засідання, що наявний в матеріалах провадження та на оптичному диску, та який, всупереч твердженням захисника, відповідає вимогам ст.108 КПК України, з достатньою повнотою відображають хід судового засідання, суть повідомленої суду інформації, яка загалом співпадає з відомостями, відображеними в аудіозапису судового засідання, зафіксованого на технічному носії.

Така позиція суду повністю узгоджується з висновком Верховного суду, викладеному в постанові від 30.08.2023 по справі №204/5840/21 (провадження 51-2298км23).

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 підлягає кримінальній відповідальності в межах санкції статті у виді позбавлення волі. Саме такий вид покарання за відсутністю обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, буде достатнім і справедливим для досягнення цілей, зазначених у ст.1 КК України, ст.2 КПК України.

Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України, а арештованого майна ст.174 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.323, 324 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його екстрадиційного арешту - 18.10.2021.

В строк відбування покарання ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, постанова від 29.08.2018 у справі №663/537/17, провадження №13-31кс18, зарахувати час попереднього його ув`язнення в період з 18.10.2021 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили, зазначені в постанові слідчого про визнання речовими доказами від 12.10.2016 (т.2 а.п.209-210): мобільний телефон марки «Nokia 206 Дуал», передані на відповідальне зберігання потерпілому - вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_10 ; навушники чорного кольору, сім карта, які передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Київського ВП в м.Одесі (нині ОРУП №1 ГУНП в Одеській області) за квитанцією №000555 (т.2 а.п.211) - знищити.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день проголошення його резолютивної частини.

Роз`яснити обвинуваченому його право на звернення до Президента України з проханням про помилування. Обвинувачений також має право на особисту участь в судах апеляційної і касаційної інстанцій, якщо вирок суду першої інстанції та судове рішення суду апеляційної інстанції будуть оскаржені. Крім того, обвинувачений має право на ознайомлення з журналами судових засідань і принесення на них письмових зауважень, якщо вони складені неправильно або неповно; на отримання звукозапису судових засідань; протягом строку апеляційного оскарження - на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження тощо.

Суддя ОСОБА_1