КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/224/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не одруженого, із базовою середньою освітою, безробітного, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-21.01.2022 вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст. ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік;

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком, визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки один місяць.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта у розмірі 2 059 грн. 44 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим і засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

Приблизно о 22 годині 30 хвилин 08 лютого 2022 року, по вул. Волкова, 18, корп.2, біля під`їзду № 3 у м. Кропивницькому, між ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, який переріс в бійку, під час якої з одягу потерпілого ОСОБА_10 випав мобільний телефон «TECNO POP 2F» чорного кольору.

Тоді ж у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону.

У подальшому, ОСОБА_8 , діючи із вказаним умислом, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи та особистого збагачення злочинним шляхом, пересвідчившись, що за ним ніхто не спостерігає і його протиправні дії ніким не будуть помічені, підняв з землі мобільний телефон «TECNO POP 2F» (B1F) 1/16 GB Dual SIM Midnight Black», вартістю 1 314 грн. 67 коп., належний потерпілому ОСОБА_10 , та поклав його до своєї кишені, тим самим вчинивши викрадення мобільного телефону.

Із викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 1 314 грн. 67 коп.

Судове рішення оскаржене в апеляційному порядку адвокатом ОСОБА_9 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , і в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції, закрити провадження стосовно ОСОБА_8 , у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Обвинувачений ОСОБА_8 під час судового слідства надав показань, із яких слідує, що він не мав ні умислу, а ні корисливого мотиву, коли підійняв із землі телефон потерпілого. Мобільний телефон випадково впустив потерпілий під час сутички із обвинуваченим, а останній, підіймаючи цей телефон, не здогадувався, що він належить потерпілому, вважаючи, що то його телефон. Помилку він виявив лише, коли працівники поліції його зупинили та попросили показати наявні речі.

ОСОБА_8 не усвідомлював, що вчиняє кримінальне правопорушення, і не бажав того.

Про вказане свідчить й те, що ОСОБА_8 зберігав телефон при собі і одразу добровільно його видав працівникам поліції.

Отже, відсутня суб`єктивна сторона кримінального правопорушення: прямий умисел, корисливий мотив та мета, а тому відсутній склад кримінального правопорушення.

Потерпілий підтвердив, що втратив мобільний телефон під час сутички із обвинуваченим та виявив його пропажу лише піднявшись до квартири.

Такі докази обвинувачення як заява потерпілого про кримінальне правопорушення,протокол огляду місця події, протокол огляду предмета, висновок експерта та показання свідків свідчать лише про зникнення мобільного телефону, але не про вчинення кримінального правопорушення.

В доповненій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , просить скасувати вирок суду першої інстанції, закрити провадження стосовно ОСОБА_8 , у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Вказує, що у кримінальному провадженні є недоведеними наявність умислу, мотиву, суб`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Будучи допитаним у судовому засіданні, ОСОБА_8 пояснив, що не мав умислу та корисливого мотиву на викрадення мобільного телефону у потерпілого.

Мобільний телефон він добровільно віддав поліцейським, вказавши, що підняв його із землі під час бійки з потерпілим.

Проте, фактично, мобільний телефон перед тим, як їх зупинили поліцейські, йому передав ОСОБА_11 , оскільки у останнього в кишені були ніж і пістолет, сам же ОСОБА_8 не здогадувався, що мобільний телефон належить потерпілому. Про цей факт обвинуваченому стало відомо пізніше.

ОСОБА_11 у своїх показаннях підтвердив вказані факти.

ОСОБА_12 також підтверджує, що в ході бійки у ОСОБА_13 випав мобільний телефон і ОСОБА_11 його підібрав.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах сторони захисту (обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 ), які підтримали доповнену апеляційну скаргу, просили скасувати вирок суду першої інстанції, вказуючи на непричетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга (доповнена апеляційна скарга) задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стороною захисту заперечується причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, наявність доказів вчинення кримінального правопорушення та винуватості.

Однак, колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, надавши суду першої інстанції таких показань.

Увечері 08.02.2022 на його номер мобільного телефону (який на даний час він не пам`ятає, телефон розбився та сім-карту втрачено) зателефонував товариш ОСОБА_11 та розповів, що до його дівчини зателефонував потерпілий ОСОБА_10 , і між останніми виникла сварка на підґрунті колишніх відносин. Тому ОСОБА_11 попросив його піти за місцем проживання потерпілого та нанести тілесні ушкодження останньому. Коли вийшов потерпілий, за часу та місця вказаних в обвинуваченні, вони відразу почали завдавати йому ударів. Через нанесені удари потерпілий впав на асфальт, але згодом підвівся та почав бігти погрожуючи при цьому ножем. Він біг від потерпілого ОСОБА_10 та впав, але позаду ОСОБА_11 завдав потерпілому удар цеглою по голові, від чого той впав. Він піднявся та помітив на асфальті мобільний телефон чорного кольору схожий на власний і підняв його, думаючи що це його телефон. Надалі він з ОСОБА_11 покинули місце пригоди. Приблизно через 20 хв. їх на вулиці зупинили поліцейські, які попросили пред`явити всі наявні речі. У цей час він помітив, що взяв мобільний телефон потерпілого, але умислу на крадіжку не мав, оскільки коли підіймав телефон, то помилково вважав, що це його телефон. Згодом потерпілий ОСОБА_10 приїхав на місце події з іншим нарядом поліції для впізнання, але будь-якого спілкування між ними не було.

Суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 надав інших, змінених пояснень, зокрема: 08.02.2022 він, на прохання ОСОБА_11 «фізично покарати» ОСОБА_10 (колишнього його теперішньої дівчини ОСОБА_14 ), поговорити та забрати речі його дівчини, погодився. Приблизно о 22 годині 00 хвилин того ж дня вони приїхали по місцю проживання потерпілого, ОСОБА_14 зателефонувала потерпілому і той вийшов у двір. Він та ОСОБА_11 почали наносити потерпілому тілесні ушкодження, між ними зав`язалась сутичка, в ході якої ОСОБА_10 почав бігти на нього з ножем в руках, але ОСОБА_11 вдарив потерпілого цеглиною по голові, від чого останній впав, а вони разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_14 втекли. Через деякий проміжок часу вони побачили працівників поліції, які наближались до них, тоді ж ОСОБА_11 передав йому мобільний телефон, попрохавши покласти його до кишені, так як у самого ОСОБА_11 у кишенях ніж і пістолет, що він ( ОСОБА_8 ) і зробив. Коли поліцейські підійшли та запропонували дістати все з кишень, - він дістав той мобільний телефон, після чого дізнався, що цей мобільний телефон належить потерпілому. Він не сказав правди про те, що це не він забрав мобільний телефон потерпілого, оскільки побоювався ОСОБА_11 , крім того, якби він знав, що той телефон належить потерпілому, він міг би викинути його в той момент, коли підходили працівники поліції.

Не зважаючи на невизнання винуватості ОСОБА_8 та такі пояснення обвинуваченого, його вина у вчиненні таємного викрадення чужого майна повторно, підтверджується сукупністю доказів у справі, належно досліджених судом першої інстанції.

Як встановлено показаннями потерпілого ОСОБА_10 , наданими в суді першої інстанції, він не був раніше знайомим з обвинуваченим ОСОБА_15 .

Приблизно з 21 години 30 хвилин до 22 години 30 хвилин, 08.02.2022, він перебував вдома по АДРЕСА_2 . Тоді ж йому зателефонувала знайома йому протягом півтора років ОСОБА_16 , попросила вийти, вказавши що чекає біля під`їзду. Вийшовши з під`їзду, він помітив його знайому ОСОБА_17 та ОСОБА_11 . Останній відразу почав ображати його та схопив за куртку, а обвинувачений ОСОБА_8 , який стояв позаду, почав наносити йому удари. Після цього почалася бійка, він впав на землю та йому неодноразово були нанесені удари.

Олеся в той час знаходилася в 20м від зазначених подій, на околиці будинку.

У той час його матір вийшла на балкон та, помітивши вказані події, викликала поліцію, а ОСОБА_11 та ОСОБА_8 пішли з місця події. Він повернувся додому та приблизно через 10 хв. виявив відсутність свого мобільного телефону, який був при ньому під час виходу на вулицю і випав з одягу. Він впевнений, що телефон викрали після того як він впав. Після приїзду поліцейських, приблизно через 15 хв., йому останні повідомили про те, що виявили раніше вказаних осіб, було вилучено належний йому мобільний телефон та він проїхав на місце вказаної події, де впізнав чоловіків, з якими виникла бійка.

Згідно із показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , наданим під час судового слідства суду першої інстанції, вони працюють інспекторами УПП в Кіровоградській області.

З 20 години 00 хвилин 08.02.2022 перебували на чергуванні в одному екіпажі. Приблизно о 22 годині 39 хвилин на службовий планшет надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_10 нанесли тілесні ушкодження та заволоділи його мобільним телефоном. У подальшому, під час відпрацювання міста Кропивницького, за орієнтуванням поліцейськими виявлено двох хлопців та дівчину на АДРЕСА_3 . У зв`язку із чим було викликано слідчо-оперативну групу, потерпілий ними був доставлений до вказаного місця, де ОСОБА_8 вказував, що перебуває на іспитовому терміні та у нього було виявлено мобільний телефон, який згідно з іншими доказами вказує про належність його потерпілому. З моменту подання заяви потерпілим про вчинене правопорушення до моменту затримання обвинуваченого сплинуло 20-30 хвилин.

У відповідності до наданих в судовому засіданні суду першої інстанції показань свідка ОСОБА_20 , він працює поліцейським УПП в Кіровоградській області.

Він, 08.02.2022, заступив на чергування з поліцейським ОСОБА_21 та приблизно о 22 годині 30 хвилин на службовий планшет надійшло орієнтування по факту вчинення грабежу невідомими особами, які побігли в невідомому напрямку. Під час відпрацювання орієнтування по вул. Академіка Тамма у м. Кропивницькому було зупинено двох хлопців та одну дівчину. Після цього згідно із ст. 34 ЗУ «Про національну поліцію» було проведено поверхневу перевірку, під час якого у ОСОБА_8 виявлено мобільний телефон (марки не пам`ятає), чорного кольору, ніж та пневматичний пістолет. У цей час під`їхав інший екіпаж патрульної поліції в складі ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , які приїхали з потерпілим, який вказав на даних осіб, як причетних до правопорушення стосовно нього. Згодом було викликано слідчо-оперативну групу для фіксування обставин події.

Вказані події підтверджуються наданими суду першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_21 , які є аналогічними за змістом показанням свідка ОСОБА_20 .

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення доводиться рядом письмових доказів матеріалів кримінального провадження у сукупності досліджених судом першої інстанції, які судом визнані допустимими й належними:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 11.02.2022 року про притягнення до відповідальності невідомої особи, яка 08.02.2022 року приблизно о 22 год. 00 хв. по вул. Волкова, 18, к.2 (під`їзд №3) у м. Кропивницькому, таємно викрала мобільний телефон марки «TECNO POP 2F» з imel1: НОМЕР_1 , imel2: НОМЕР_2 (т.1 а.п.11);

- заявою від 09.02.2022 року відповідно до якої ОСОБА_8 добровільно видав поліцейським пістолет та мобільний телефон марки «TECNO» (т.1 а.п.13);

- протоколом огляду місця події від 08.02.2022 року з фототаблицею, згідно з яким відповідно до якого оглянуто відкриту ділянку місцевості по вул. Академіка Тамма на відстані 50м від перехрестя з вул. Волкова у м. Кропивницькому, де знаходився ОСОБА_8 та вилучено мобільний телефон, належний потерпілому (т.1 а.п.14-18);

- протоколом огляду предмету від 15.02.2022 року, згідно з яким оглянуто належний потерпілому мобільний телефон «TECNO POP 2F» (B1F) 1/16 GB Dual SIM Midnight Black» та коробку до нього, які визнані речовими доказами (т.1 а.п.26-29);

- висновком експерта №СЕ-19/112-22/1169-ТВ від 21.02.2022 року, відповідно до якого ринкова вартість станом цін на 08.02.2022 року наданого на експертизу мобільного телефону «TECNO POP 2F» (B1F) 1/16 GB Dual SIM Midnight Black» складала 1314 грн. 67 коп. (т.1 а.п.42-49).

На підставі досліджених доказів ОСОБА_8 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення та відсутність доказів того, - необґрунтовані.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України підтверджується сукупністю належно досліджених та аналізованих доказів, як от: показання потерпілого ОСОБА_22 , свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , письмові докази матеріалів кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_22 виявив пропажу свого мобільного телефону після того як повернувся додому після сутички, що відбулась за його участі та ОСОБА_8 і ОСОБА_11 . Потерпілий вказав, що телефон викрали після того як він впав під час сутички. Після приїзду поліцейських, приблизно через 15 хв., поліцейські повідомили про те, що виявили осіб, було вилучено належний йому мобільний телефон, він проїхав на місце вказаної події, де впізнав чоловіків, з якими виникла бійка.

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 надали показань, з яких слідує, що під час їх чергування, ними проводилось відпрацювання повідомлення про кримінальне правопорушення (у зв`язку із спричиненням тілесних ушкоджень та заволодінням мобільним телефоном), в результаті якого затримано двох хлопців та дівчину, проведено поверхневий огляд; у ОСОБА_8 , який повідомив, що він на іспитовому строку, виявлено мобільний телефон чорного кольору, потерпілий, який прибув на місце огляду, підтвердив, що вказані чоловіки ті особи, з якими відбувалась бійка.

Потерпілий та свідки попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і введення в оману суду, приведені до присяги, потерпілий ОСОБА_8 не знав, ніяких відносин з ним не мав, отже підстави обмовляти обвинуваченого не встановлені.

Свідки є працівниками поліції, раніше не знайомі з обвинуваченим, не мають причин обмовляти останнього або надавати суду неправдивих показань.

Підстави ставити показання потерпілого та свідків про обставини кримінального правопорушення під сумнів не віднайдені.

Показання потерпілого та свідків не суперечливі між собою та узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, слід вказати, потерпілий та свідки надавали незмінних, сталих показань протягом кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 надавав різних за змістом показань. Суду першої інстанції надані показання, відповідно до яких він, після бійки з ОСОБА_22 , піднявся та помітив на асфальті мобільний телефон чорного кольору і підняв його, думаючи що це його телефон, а коли їх зупинили поліцейські із проханням пред`явити всі наявні речі, він помітив, що взяв мобільний телефон потерпілого, вважав, що це його телефон. В суді апеляційної інстанції, під час апеляційного провадження та безпосередньо в судовому засіданні змінив апеляційні доводи, свої показання й стверджував, що він не брав мобільного телефону взагалі, цей мобільний телефон після бійки з ОСОБА_22 підібрав ОСОБА_11 , а потім, коли побачили, що до них підходять поліцейські, ОСОБА_11 передав мобільний телефон йому, так як у ОСОБА_11 в кишені ніж та пістолет.

Вказані показання оцінюються критично як суперечливі, неправдиві, такі, що не узгоджуються із сукупністю інших доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що у відповідності до показань свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 при проведенні поверхневої перевірки ОСОБА_8 , у ОСОБА_8 виявлено, також ніж та пневматичний пістолет.

Вказане підтверджується заявою про видачу ОСОБА_8 працівникам поліції ножу, складного ножу і предмету, схожого на пістолет, а також мобільного телефону чорного кольору (аркуш 13, том 1).

Тож, наведені показання ОСОБА_8 та його процесуальну позицію щодо не визнання причетності до вчинення кримінального правопорушення, розцінюються як обраний обвинуваченим спосіб захисту та ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Доводи сторони захисту в зміненій апеляційній скарзі з приводу того, що змінені показання ОСОБА_8 підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_14 - є необгрунтованими.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового засідання не допитувались вказані захистом особи, а тому суд не може обґрунтовувати свої висновки показаннями, які він безпосередньо не сприймав, тими, що були надані під час досудового розслідування.

Оцінку доказам у справі, як окремо так і їх сукупності, повно та належно надано судом першої інстанції, а також аналізовано вище, про що вже йшлося, висновки суду грунтуються на досліджених доказах, що зазначено у вироку, достатньо мотивовано.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги сторони захисту свого підтвердження не знайшли.

Відносно правильності призначення покарання судом першої інстанції. У вказаній частині доводів стороною захисту не висловлено.

Отже, колегія суддів, виходячи із загальних положень та принципів призначення покарання, приходить до висновку про дотримання судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, вимог закону.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Порядок і принципи призначення покарання регульовані й рекомендаціями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» зауважується: «Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин».

Тобто, суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Як убачається із вироку суду першої інстанції, при призначенні ОСОБА_8 покарання, ураховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним нетяжким, особу обвинуваченого, який неодружений, без утриманців, безробітний, на обліках психіатра та нарколога не перебуває.

Обвинувачений має незняту і непогашену судимість за вчинення аналогічного кримінального правопорушення проти власності, будучи звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням, вчинив нове кримінальне правопорушення

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, обставини, які обтяжують покарання, не встановлені.

Врахувавши всі наведені вище обставини, суд визначив ОСОБА_8 покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, з урахуванням вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, остаточне покарання визначене на підставі ст. ст. 78, 71 КК України.

Призначене покарання не є занадто суворим та надмірним, а є достатнім, необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 , попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, - не виявлено.

Відтак, з огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому колегія суддів не убачає підстав для скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4