Справа № 627/870/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2023смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Краснокутськ кримінальне провадження №0000606 від 27.09.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухова Харківської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, розлученого, не військовозобов`язаного, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України-

В С Т А Н О В И В:

26.09.2023 року, близько 20:00 год., ОСОБА_4 перебував у домоволодінні за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , в якому також проживає ОСОБА_5 , де разом, перебуваючи в приміщенні кухні, вечеряли та вживали алкогольні напої. Так, ОСОБА_5 обгорнула банківську картку АТ «ОЩАДБАНК» в грошові кошти у сумі 500 грн., та поклала на полицю шафи у прихожій, після чого пішла відпочивати. В цей час, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_5 , а саме: її банківської картки АТ «ОЩАДБАНК» та грошових коштів.

27.09.2023 року, близько 06:00 год. реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаною банківською карткою, ОСОБА_4 , скористався зручними обставинами, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, зайшов до прихожої зазначеного вище домоволодіння, і незаконно заволодів, всупереч волі потерпілої, її банківською карткою АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_1 , яка знаходилась на полиці шафи, що належить ОСОБА_5 , для подальшого користування.

Крім того, 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, який в подальшому не одноразово продовжувався, останнього разу 27.07.2023 відповідно до Указу Президента України №451/2023 від 26.07.2023.

Так, 27.09.2023 року, близько 06:00 год., ОСОБА_4 , маючи на меті незаконне збагачення, за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, скористався зручними обставинами, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає та він помічений ніким не буде, перебуваючи в прихожій домоволодіння, де він проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , викрав грошові кошти у сумі 500 грн. однією купюрою, якими була обгорнута банківська картка АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , після чого покинув домоволодіння та обернув викрадене майно на свою користь і розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 500 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, обставини справи викладені у обвинувальному акті підтвердив. Пояснив, що 26.09.2023 року він разом з потерпілою ОСОБА_5 вечеряли та розпивали алкогольні напої в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , під час чого ОСОБА_5 повідомила обвинуваченому, що має намір поїхати наступного дня до магазину, з тим щоб купити продукти. На питання ОСОБА_4 чи є у неї гроші, остання відповідала, що наразі немає, але очікує їх надходження на її банківську картку, проте має готівкою 500 грн. Після вечері ОСОБА_5 положила банківську картку на поличку, обгорнувши її при цьому у 500 гривневу купюру, яку і помітив обвинувачений, після чого обоє пішли спати. Наступного ранку, ОСОБА_4 прокинувшись о 06:00 год., забрав банківську картку і 500 грн., потерпіла в цей час спала. Покинувши будинок, обвинувачений направився до магазину «Світанок», де придбав продукти, пляшку горілки, пачку цигарок, запальничку. Зазначив, що продуктів він придбав на 565 грн., надав продавцю 500 грн, та маючи намір оплатити ще 65 грн., надав продавцю банківську карту потерпільої, проте, з`ясувалося, що кошти на ній були відсутні. Через те, що інших коштів у обвинуваченого при собі не було, останній повернув продавцю продукти на суму 65 грн. Після чого пішов до базарю, де розпивав горілку та з`їв продукти придбані за кошти викрадені у ОСОБА_5 . Того ж дня, через деякий час ОСОБА_4 повернувся до потерпілої, яка повідомила про те, що звернулася до правоохоронних органів з приводу пропажі у неї банківської карти та 500 грн. Зазначив, що банківську карту повернув потерпілій одразу ж, а 500 грн. через два дні. Про вчинене шкодує, запевнив, що надалі подібної поведінки не допускатиме, просив суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, зазначивши при цьому, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, вибачення він у неї попросив, просить суворо його не карати.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, відсутність претензій з боку потерпілої, повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позицій, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, а також за ч. 1 ст. 357 КК України - а саме: викрадення офіційних документів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає відповідно до ст. 66 КК України його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєних кримінальних правопорушень, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, та усвідомленні негативних наслідків, що настали, про що особисто зазначив у судовому засіданні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, не має зареєстрованого місця проживання, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з наступними її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання (щире каяття), відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться: за ч. 4 ст. 185 КК України - до тяжкого злочину, за ч. 1 ст. 357 КК України - до кримінального проступку, враховуючи обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, той факт, що обвинувачений відшкодував потерпілій матеріальну шкоду, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_5 , яка претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкцій інкримінованих статей: за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді двох років обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді 5 років позбавлення волі.

Зважаючи на наведені вище обставини щодо особи обвинуваченого, з урахуванням думки прокурора та потерпілої, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а відтак, наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарань з іспитовим строком на три роки. На період іспитового строку слід покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався, у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 393, 394, 395 КПК України -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на 3 /три/ роки, якщо останній протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- банківська картка АТ «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_1 , яку передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - вважати повернутою за належністю.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1