Справа № 481/2156/23
Провадж.№ 1-кп/481/44/2024
В И Р О К

Іменем України

18.01.2024 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області матеріали кримінального провадження № 0000545 від 31.10.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Буг, Баштанського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, студента 3 курсу Новобузького коледжу МНАУ, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

його захисник: ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_3 30.10.2023 року близько 12:30 год., проходячи по АДРЕСА_1 , зайшов на територію господарчого подвір`я, на якому розташовані господарські приміщення, після чого пройшовши до одного з господарчих приміщень, двері якого були відчинені та помітив велосипед, чоловічого типу, синього кольору, який був у використанні, марки «Україна», який належить ОСОБА_6 та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеду, який належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 30.10.2023 близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в господарчому приміщенні, яке розташоване по АДРЕСА_1 , переконавшись, що його дії залишаються не помічені для сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_6 та інших осіб, діючи в умовах воєнного стану, який введено на всій території України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, та Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих мотивів, таємно, умисно викрав велосипед чоловічого типу, синього кольору, який був у використанні, марки «Україна», який належить ОСОБА_6 .

Викрадений велосипед викотив із господарчого приміщення та поїхав в напрямку свого місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , тобто розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1250 гривень.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

До початку підготовчого судового засідання, а саме, 21.12.2023 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України, щодо узгодженого покарання за вказаною статтею у виді п`яти років позбавлення волі, звільнення, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком, визначення якого належить до повноважень суду, на підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покладенням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, та згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості. Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_3 беззастережно визнає свою вину в обсязі обвинувачення у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України в повному обсязі, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи встановлені слідством. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Прокурор ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні вказали, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просили угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд угоди про визнання винуватості у його відсутність, оскільки він через свій стан здоров`я не зможе з`явитись в підготовче судове засідання, проти затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим заперечень не має. Претензій до обвинуваченого також не має, оскільки той шкоду відшкодував.

Прокурором надана суду письмова згода потерпілого ОСОБА_6 від 23.12.2023 року на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь - яких обставин, які примусили ОСОБА_3 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого йому обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

В силу вимог ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого; угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких чи тяжких злочинів; угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочинних дій, викладені в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.п.1-4 ч. 5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України та відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України відноситься до категорії тяжких.

Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати та заходи забезпечення по даному кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.7 ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 314, 369-371, 373- 374, 474, 475, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 грудня 2023 року між прокурором Новобузького районного відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 2, 3 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік і 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, п.2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази, а саме 2 оптичні диски формату DVD+R, які міститься в матеріалах кримінального провадження, залишити в ньому.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1