У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001573.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 січня 2023 року відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.03.2024 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 год. до 06.00 год. за адресою АДРЕСА_1 .

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Захисник зазначає, що слідчий суддя не обґрунтував наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце мешкання, де проживає тривалий час, був затриманий за місцем мешкання та надав дозвіл на проведення обшуку свого домоволодіння. При цьому, ризик переховування від слідства та суду не може обґрунтовуватись лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення.

На думку апелянта, слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, які можуть запобігти встановленим ризикам та забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділенням РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.01.2024 р. у ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_8 . З метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_5 , у невстановлених в ході досудового розслідування дату та час, у невстановленому місці, придбав короткоствольну вогнепальну зброю невідомого виробництва, яку тримав при собі.

01.01.2024 р., приблизно о 17.55 год., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 прибув до місця мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , постукав у хвіртку домоволодіння та почав очікувати останнього.

Приблизно о 18.00 год., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 відкрив хвіртку свого домоволодіння та впустив на територію подвір`я ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 перебуваючи на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, та, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 , наніс не менше ніж 7-8 ударних дій руками та ногами в область голови та тулуба останнього, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді множинних синців, саден обличчя, грудної клітини зліва. Надалі, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , використовуючи заздалегідь заготовлений предмет короткоствольну вогнепальну зброю, марка якої в ході досудового розслідування не встановлена, знаходячись навпроти ОСОБА_8 , здійснив не менше 5 пострілів в область голови та тулуба останнього, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді сліпих вогнепальних поранень голови, правого передпліччя в нижній третій.

ОСОБА_8 , отримавши зазначені тілесні ушкодження, з метою перешкоджання ОСОБА_5 доведення злочинного умислу до кінця, переліз через паркан на територію домоволодіння сусідів, де в той час на території домоволодіння перебувала сусідка, до якої останній звернувся про допомогу.

ОСОБА_5 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, однак суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_8 не настали, з причин, які не залежали від його волі.

02.01.2024 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, яке не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри, тяжкістю кримінального правопорушення та наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше судимий, має постійне місце мешкання, одружений, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. ст. 115 КК України.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів обшуку від 01.01.2024 р., допиту потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та інші матеріали кримінального провадження, є достатніми щоб вказувати на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення зазначеного у повідомлення про підозру.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик можливого переховування від слідства та суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.

На даний час, органом досудового не встановлено місцезнаходження предмету, з якого підозрюваний міг здійснювати постріли в потерпілого, а відтак ризик знищення, сховання або спотворення вказаного предмету є доведеним.

Враховуючи обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, під час якого, потерпілому завдані тілесні ушкодження та була застосована вогнепальна зброя, а також те, що підозрюваний знайомий з потерпілим та обізнаний про можливих свідків події, апеляційний суд вважає, що перебуваючи на волі, підозрюваний може незаконно впливати, як на потерпілого, так і на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень також є доведеним, з огляду на дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, в тому числі за вчинення злочинів із застосуванням насильства, не працює, тобто не має законних джерел доходу.

За наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, слідчим суддею прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній початковій стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ______________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3