Справа №705/3582/23
1-кп/705/1103/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2023 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Умань Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.05.2015 у справі № 725/2544/2015, яке набрало законної сили 09.06.2015, на користь ОСОБА_6 , на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.04.2015 до досягнення дитиною повноліття, що виражається в тому, що ОСОБА_5 будучи працездатною особою та не маючи об`єктивних причин не працювати, за послугами в центр зайнятості населення не звертався та на обліку як зареєстрований безробітний не перебуває, на виклики до державного виконавця не реагує, маючи неофіційний дохід добровільно аліменти не виплачує, внаслідок чого, згідно розрахунку Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на 07.07.2023 за ОСОБА_5 у періоди червень 2022 року, з серпня 2022 року по жовтень 2022 року, з грудня 2022 року по липень 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 30 700,45 грн., що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів, а загальна сума заборгованості складає 146 431,06 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним обставинам вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що дійсно згідно рішення суду має сплачувати на користь потерпілої аліменти на утримання сина, але в зв`язку з виниклими труднощами офіційного працевлаштування та отримання ним недостатніх доходів від тимчасових заробітків у нього виникла заборгованість з виплати аліментів. Розуміє, що дитина потребує, в тому числі, його матеріальної підтримки, а також необхідність виконання рішення суду. Щиро розкаюється та просить суд суворо його не карати. Зобов`язується вживати заходи для погашення боргу, та в подальшому не допускати його зростання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють зміст обставин скоєних кримінальних правопорушень, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_5 його вина у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, підтверджується доказами добутими на досудовому розслідуванні та перевіреними в суді у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, а також перевірені та оцінені судом у відповідності до вимог КПК України, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку, та його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані, що характеризують особу винного, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 має вік 33 роки, осудний, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку та під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але визнаний таким, що не має судимості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи думку потерпілої, дані про особу обвинуваченого, його матеріальний стан, виходячи з принципів розумності покарання, суд вважає за необхідне у вказаному випадку призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді у виді обмеження волі на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Разом з цим, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого, з метою надання можливості засудженому працевлаштуватися для забезпечення утримання ним малолітньої дитини, а також враховуючи інші обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбування покарання та без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати, речові докази та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 65, 368-370, 373, 374, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 судом не обирався.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1