Справа №443/2034/23
Провадження №1-кп/443/172/23
ВИРОК

іменем України

13 грудня 2023 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Баворів, Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, розлученого, із повною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

в с т а н о в и в:

29.06.2023 близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_4 перебував у приміщенні коридору будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , де в нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_6 .

Надалі, ОСОБА_4 під час словесного конфлікту з ОСОБА_6 , не маючи прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, однак, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння та легковажно розраховуючи на їх відвернення, штовхнув двома руками ОСОБА_5 , яка в той час стояла поряд, в результаті чого остання втратила рівновагу та впала на сходи виготовленні із бетону, які ведуть до будинку.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді масивного синця на правому плечі, закритого перелому шийки правого плечового суглобу зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як заподіяння з необережності тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно було таке, що необережно штовхнув потерпілу, однак не пам`ятає конкретних обставин події. Разом з тим зазначив, що повне визнання ним вини у вчиненому кримінальному правопорушенні є добровільним. Просив вибачення у потерпілої та пообіцяв відшкодувати завдану шкоду.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.128 КК України є правильною, оскільки останній необережно спричинив потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим є нетяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

При цьому, суд відхиляє зазначені у обвинувальному акті, як обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки такі не знайшли свого підтвердженні під час судового розгляду, так як обвинувачений не вказав, що розкаюється та щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, співчуває потерпілому, та жодним іншим чином не проявив щирого каяття. Той факт, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення само по собі не свідчить про його щире каяття у вчиненому.

Також, стороною обвинувачення не вказано та не доведено, яку саме допомогу в установленні невідомих органу досудового розслідування обставин справи надав ОСОБА_4 .

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, визнав вину, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання та реєстрації скарг не поступало.

Крім того, суд враховує висновок наведений в досудовій доповіді органу пробації, згідно якого виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Таким чином, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії, оскільки саме такий вид покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення засудженого.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, потерпілій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1