Код суду 233 Справа № 233/7385/23
Вирок
Іменем України
07 лютого 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаївка Дворічанського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 2012 року народження, військовослужбовця Збройних сил України за мобілізацією, номера обслуги гранатометного взводу 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , має військове звання старший солдат, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402КК України, -
Відповідно до обвинувального акту від 16 листопада 2023 року затвердженого прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 :
Старший солдат ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 10.11.2023 о 10:30, тобто в умовах воєнного стану, в АДРЕСА_2 командиром 5 штурмової роти 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_7 , який є начальником за посадою та військовим званням для номера обслуги гранатометного взводу 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_5 , доведено до останнього бойове розпорядження (наказ) командира 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_8 від 10.11.2023 №20/14 щодо заміни особового складу на позиціях поблизу АДРЕСА_3 , зайняття оборони поблизу вказаного населеного пункту та проведення інженерно-фортифікаційних заходів із готовністю до виконання завдання до 13:00 10.11.2023 року.
При цьому наказ виданий в установленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечить чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод старшого солдата ОСОБА_5 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.
Однак, старший солдат ОСОБА_5 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 10.11.2023 приблизно о 10:30, тобто в умовах воєнного стану, знаходячись у АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, доведений йому командиром 5 штурмової роти 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_7 ..
Такі умисні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.402КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
05 лютого 2024 року між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.402КК України; надати стороні обвинувачення достовірну та повну інформацію, що стосується всіх фактів цієї справи; співпрацювати з правоохоронними органами та надати інформацію щодо відомих йому осіб, які відмовилися виконати бойове розпорядження (наказ) командира 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_8 від 10.11.2023 № 20/14 щодо заміни особового складу на позиціях поблизу АДРЕСА_3 , зайняття оборони поблизу вказаного населеного пункту та проведення інженерно-фортифікаційних заходів із готовністю до виконання завдання до 13:00 10.11.2023 року.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч.4 ст.402ККУкраїни із застосуванням ст.69КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та із застосуванням ст.58КК України замінено ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на 2 (два) роки службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.
Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана державним інтересам.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402КК України, із застосуванням ст.ст.58,69КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20 % із суми грошового забезпечення.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він вважається особою раніше не судимою, працездатний, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на медичному обліку в закладах охорони здоров`я не перебуває, є військовослужбовцем, за місцем несення служби характеризується посередньо, є нагальна необхідність ЗСУ у такому військовослужбовці, про що свідчить лист командира військової частини,.
Перевіряючи, чи відповідає узгоджене сторонами угоди покарання на відповідність загальним засадам призначення покарання, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи данні про особу обвинуваченого, а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст.ст.58,69КК України, та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання, а саме більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402КК України.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз та речові докази по кримінальному провадженню - відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Враховуючи присуджене покарання обвинуваченому, яке не пов`язане з позбавленням волі, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, слід скасувати із дати ухвалення вироку.
Керуючись ст.ст.314,373,374,475КПК України, суд -
Угоду про визнання винуватості, укладену 05 лютого 2024 року, між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_5 - визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.402КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст.58КК України - замість призначеного вироком покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20%(двадцяти відсотків)із суми грошового забезпечення.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
На підставі ч.5 ст.72КК України зарахувати ОСОБА_5 попереднє ув`язнення починаючи з 10 листопада 2023 року до 07 лютого 2024 року включно у строк відбутого покарання з розрахунку один день тримання під вартою в умовах гауптвахти дорівнює трьом дням службового обмеження.
До набрання вироком законної сили, застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати та звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно після проголошення вироку.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити та/або направити: прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суддя ОСОБА_9 .