Справа № 369/4745/22
Провадження №1-кп/369/930/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000597 від 13 травня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пістинь Косівського району Івано-Франківської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, має на утриманні дитину, працює неофіційно, в силу ст. 89 КК України визнається таким, що судимості не має,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001), ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

13 жовтня 2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000597 від 13 травня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001), ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, який було призначено до судового розгляду.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2024 року обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001), ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) та призначено покарання за: ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року) у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року), з урахуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна та на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та безпосередньо обвинувачений ОСОБА_7 , заявили клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, та закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та просив задовольнити, обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, визнав повністю та надав згоду на таке звільнення.

У судовому засіданні прокурор вважав за можливе задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України.

Потерпілий ОСОБА_9 та представник потерпілого ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. При цьому, прокурором у судовому засіданні були надані заяви від потерпілого та представника потерпілого з яких вбачається, що останні будь-яких претензій майнового чи матеріального характеру до обвинуваченого не мають.

Заслухавши сторін кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

У відповідності з положеннями ст. 49 КК України та ст. 285 КПК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності, у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності, у разі наявності у загальній частині КК України таких випадків звільнення особи від кримінальної відповідальності, як закінчення строків давності, ст. 49 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у використанні завідомо підроблених документів злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа, - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Таким чином, інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується у разі: закінчення зазначених у законі строків; невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; не ухилення особи від слідства або суду.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з обвинувального акту та встановлено в судовому засіданні з дня вчинення кримінального правопорушення, а саме з 05 вересня 2019 року і до дня ухвалення рішення в цій справі минули строки, визначені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а саме строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився 05 вересня 2022 року.

При цьому, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 протягом встановленого законом строку нового кримінального правопорушення не вчинив, до кримінальної відповідальності притягується вперше, оскільки в силу ст. 89 КК України, визнається таким, що судимості не має, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, розлучений, має на утриманні дитину, працює неофіційно.

Суд бере до уваги те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 висловив згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Відтак правових перешкод щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю з цих підстав.

Суд зауважує, що у цьому судовому рішенні не дає оцінку доказам та не вирішує питання стосовно винуватості чи невинуватості ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001), ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, які йому інкриміновано в рамках кримінального провадження № 0000597 від 13 травня 2021 року, оскільки оцінка цьому дана в іншому судовому рішенні, а саме вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2024 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів, запобіжний захід та заходи забезпечення кримінального провадження суд не вирішує, оскільки це питання вирішено у вказаному вище вироку цього суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. 284, 285, 288, 369, 372, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно нього за № 0000597 від 13 травня 2021 року, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у цій частині закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1