25.09.2023
Справа № 642/5326/23
Провадження № 1-кс/642/2859/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , представника власника майна ДП «Харківської лісової станції» - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харків клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 про арешт майна, у кримінальному провадженні за №0001404 від 13.09.2023, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся прокурор Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 із клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування зазначив, що 13.09.2023 року до ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від ДОП ОСОБА_8 про те, що на лісовій ділянці у кварталі 321 за адресою: м. Харків, вул. Лагерна здійснюється незаконна порубка ліса групою осіб.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001404 від 13.09.2023 за ч.2 ст.246 КК України.

13.09.2023 слідчим СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 у період часу з 10 години 45 хвилин до 20 години 05 хвилин був проведений огляд місця події за адресою: м. Харків, ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» (Дергачівське лісництво, квартал №321), в ході якого було виявлено та вилучено:

1.Тирса з пенька №1, яка опечатана в спецпакет № 2312574;

2.Тирса з пенька №2, яка опечатана в спецпакет № 2312575;

3.Тирса з пенька №3, яка опечатана в спецпакет № 2312579;

4.Тирса з пенька №4, яка опечатана в спецпакет № 2312578;

5.Тирса з пенька №5, яка опечатана в спецпакет № 2312577;

6.Тирса з пенька №6, яка опечатана в спецпакет № 2312576;

7.Тирса з пенька №7, яка опечатана в спецпакет № WAR1311625;

8.Тирса з пенька №8, яка опечатана в спецпакет № WAR1311671;

9.Тирса з пенька №9, яка опечатана в спецпакет № WAR1311670;

10.Тирса з пенька №10, яка опечатана в спецпакет № WAR1311669;

11.Тирса з пеньків №11,12,13, яка опечатана в спецпакет № WAR1311668;

12.Тирса з пенька №14, яка опечатана в спецпакет № WAR1311667;

13.Тирса з пенька №15, яка опечатана в спецпакет № WAR1311628;

14.Тирса з пенька №16, яка опечатана в спецпакет № PSP3015069;

15.Тирса з пенька №17, яка опечатана в спецпакет № WAR1311626;

16.Тирса з пенька №18, яка опечатана в спецпакет № PSP30150701;

17.Тирса з пенька №19, яка опечатана в спецпакет № PSP3015067;

18.Тирса з пенька №20, яка опечатана в спецпакет № 2360630;

19.Тирса з пенька №21, яка опечатана в спецпакет № 2360631;

20.Тирса з пенька №22, яка опечатана в спецпакет № 2360632;

21.Тирса з пенька №23, яка опечатана в спецпакет № 2360633;

22.Тирса з пенька №24, яка опечатана в спецпакет № 2360634;

23.Тирса з пенька №25, яка опечатана в спецпакет № 2360635;

24.Тирса з пенька №26, яка опечатана в спецпакет № 2360636;

25.Тирса з пенька №27, яка опечатана в спецпакет № 2360637;

26.Тирса з пеньків №28, 29, 30, яка опечатана в спецпакет № 2360638;

27.Тирса з пенька №31, яка опечатана в спецпакет № 2360639;

28.Тирса з пеньків №32,33, яка опечатана в спецпакет № 2360640;

29.Тирса з пенька №34, яка опечатана в спецпакет № 2360656;

30.Тирса з пенька №35, яка опечатана в спецпакет № 2360655;

31.Тирса з пенька №36, яка опечатана в спецпакет № 2360642;

32.Тирса з пенька №37, яка опечатана в спецпакет № 2360643;

33.Тирса з пенька №38, яка опечатана в спецпакет № 2360644;

34.Тирса з пенька №39, яка опечатана в спецпакет № 2360645;

35.Розпилений хлист ясеню поблизу пенька № 2 загальним об`ємом 1,24 м3;

36. Хлисти ясеню поблизу пенька № 4 в кількості 2 шт., діаметром 24 та 23 см.;

37. Розпилені колоди ясеню у кількості 25 шт., довжиною 45 см кожна поблизу пенька №20;

38.Розпилені колоди дубу у кількості 40 шт., довжиною 40 см кожна поблизу пенька №20;

39.Колода дубу діаметром близько 28 см, довжиною близько 3 м, поблизу пенька №22;

40.Хлист ясеню поблизу пенька № 23 діаметром 65 см, довжиною близько 20 м;

41Хлист ясеню поблизу пенька № 24 діаметром 42 см, довжиною близько 20 м;

42.Хлист дубу поблизу пенька № 25 діаметром 24 см, довжиною близько 15 м;

43.Розпилені колоди ясеню загальним об`ємом 0.62 м3, поблизу пеньків №28,29,30;

44.Розпилені колоди ясеню загальним об`ємом 0.62 м3, поблизу пенька №31;

45.Розпилені колоди ясеню загальним об`ємом 1.86 м3, поблизу пенька №35;

46.Розпилені колоди ясеню загальним об`ємом 1.86 м3, поблизу пенька №36;

47.Бензопила «STIHL» серійний номер №192191289;

48.Бензопила «STIHL» серійний номер №187662850;

49.Транспортний засіб «ЗИЛ-131», д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , зеленого кольору, в кузові якого розташовані розпилені колоди дубу та ясеню довжиною близько 40 см кожна загальним об`ємом 0.62 м3, в кабіні якого розташовані дві колоди: ясеню (з маркуванням UA ДАПРУ455587548) та дубу (з маркуванням UA ДАПРУ455587546) довжиною близько 40 см кожна та діаметром близько 7-8 см.;

50. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ЗИЛ-131» д.н.з НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 та чотири ключи на металевому кільці, які опечатані в спецпакет № 2360654.

Постановою слідчого СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області від 14.09.2023 вилучене в ході проведення огляду майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вилучені в ході огляду речі та предмети є предметом кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 246 КК України, крім того визнані речовим доказом та потребують збереження, оскільки їх повернення призведе до неминучого приховування, пошкодження, знищення, перетворення або відчуження з метою уникнення винної особи від кримінальної відповідальності за скоєний злочин та унеможливіть проведення відповідних експертиз вилученого майна.

Відповідно до частини першої статі 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно частини другої статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, проведення процесуальних дій, передбачених КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Таким чином, вказані предмети та документи мають значення речового доказу у кримінальному провадженні.

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно частини третьої 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно п.5 ст.171 КПК України клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Отже, підставою для накладення арешту на майно є факт вилучення вищевказаних предметів, які мають доказове значення вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Метою накладення арешту на вилучене майно є його збереження, оскільки, їх повернення призведе до неминучого приховування, пошкодження, знищення, перетворення або відчуження, з метою уникнення винної особи від кримінальної відповідальності за скоєний злочин та унеможливіть проведення відповідних експертиз вилученого майна.

Таким чином, з метою збереження речових доказів, забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, досягнення дієвості кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені в ході обшуку предмети та документи.

Відповідно до ч.2 ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна

якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, повернення вилученого майна негативно вплине на встановлення істини по кримінальному провадженні, встановлення всього кола осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Тому, звернення з відповідним клопотанням важливо для забезпечення доказової бази у кримінальному провадженні, про що вказано у ст.170 КПК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити. Вважав, що з метою проведення додаткових обстежень деревини та експертних досліджень арешт має бути накладено.

Представник ДП «ХАРКІВСЬКА ЛІСОВА НАУКОВО ДОСЛІДНА СТАНЦІЯ» - адвокат ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотанні та не накладати арешту. Зазначив, що на проведення вказаної вирубки дерев виписано лісорубний квиток, після чого укладено договорів на виконання робіт, роботи проводяться у відповідності до договору, пні самовільно зрубаних дерев та факт самовільного порубу відсутній, що встановлено під час проведення контрольного підрахунку пнів проведеного державною лісовою охороною та встановлено під час проведення огляду місця вчинення кримінального правопорушення, проведеного у присутності державної лісової охорони де встановлено наявність 39 пнів зрубаних у відповідності до лісорубного квитка дерев, що мають клеймування та деревина від яких прийнята підприємством як товар. Таким чином вважав, що підстав для арешту майна ДП "ХАРКІВСЬКА ЛІСОВА НАУКОВО ДОСЛІДНА СТАНЦІЯ" не вбачає, оскільки вказані дії є необгрунтованими та такими, що порушують господарську діяльність підприємства.

Власник майна ОСОБА_4 вважав клопотання безпідставним та просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, що він, як фізична особа-підприємець, має спеціальні дозвільні документи необхідні для здійснення діяльності пов`язаної з заготівлею лісоматеріалів.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна. Як обгрунтування зазначив, що в матеріалах доданих до клопотання прокурора відсутні будь-які докази вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим виникла потреба у втручанні в права власності шляхом накладення арешту на майно. Зокрема, прокурором не наданого жодного доказу причетності ОСОБА_4 , чи будь-яких інших осіб до незаконної порубки дерев, не зазначено, в чому саме полягає «незаконність» за умови, що вся оглянута на місці події деревина була оприбуткована належним чином, вартість її сплачена, а сам представник ДП «ХАРКІВСЬКА ЛІСОВА НАУКОВО-ДОСАІДНА СТАНЦІЯ» ОСОБА_10 при огляді місця події надав пояснення щодо законності порубки деревини. в даному випадку має місце пряме грубе втручання з боку правоохоронних органів в законну господарську діяльність ФОП ОСОБА_4 , яке відбувається за зверненням особи, яка має уявні знання про порядок здійснення такої діяльності.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, крім інших підстав, з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001404 від 13.09.2023 за ч.2 ст.246 КК України. 13.09.2023 слідчим СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 у період часу з 10 години 45 хвилин до 20 години 05 хвилин був проведений огляд місця події за адресою: м. Харків, ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» (Дергачівське лісництво, квартал №321), в ході якого було виявлено та вилучено вищеперелічене майно.

Постановою слідчого СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області від 14.09.2023 вилучене в ході проведення огляду майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні щодо незаконної порубки деревини.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ході огляду місця події від 13.09.2023 року, є збереження речового доказу та запобігання його знищенню, перетворенню, відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування. Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є предметом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення, яке зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та яке може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, а також необхідністю проведення судових експертизи.

Необхідно зазначити, що Стаття 7 ЛК України передбачає, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи. Відповідно до ст. 17 ЛК України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. ДП «ХЛНДС» є постійним лісокористувачем лісового фонду, де вчинено незаконну порубку. Відповідно до ст.19 ЛК України на постійних лісокористувачів покладено обов`язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення. Статтею 67 ЛК України передбачено, що у порядку спеціального використання можуть здійснюватися такі види використання лісових ресурсів як заготівля деревини. У ст. 69 ЛК України вказано, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток.

У судовому засіданні представник власника майна ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» повідомив, що на проведення вказаної вирубки дерев виписано лісорубний квиток, після чого укладено договорів на виконання робіт, роботи проводяться у відповідності до договору, пні самовільно зрубаних дерев та факт самовільного порубу відсутній, що встановлено під час проведення контрольного підрахунку пнів проведеного державною лісовою охороною та встановлено під час проведення огляду місця вчинення кримінального правопорушення, проведеного у присутності державної лісової охорони де встановлено наявність 39 пнів зрубаних у відповідності до лісорубного квитка дерев, що мають клеймування та деревина від яких прийнята підприємством як товар. На підтвердження вищевказаного надав посвідчену копію лісорубного квитка, копії договорів про надання послуг із лісівництва від 25.08.2023 з додатком, дозвіл на проведення робіт, протоколи погодження вартості, карти технологічного процесу розробки лісосіки, технічні завдання до договору про надання послуг із лісівництва, щоденники приймання деревини від заготівлі, акти передачі лісосіки у розробку, ордер, фотоілюстрації клеймування.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що 25.08.2023 між ФОП ОСОБА_4 (здійснює такі види господарської діяльності відповідно до КВЕД: 02.20 лісозаготівлі (основний), 16.10 лісопильне та стругальне виробництво, 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, 49.41 вантажний автомобільний транспорт) (Виконавець) та ДП «ХАРКІВСЬКА ЛІСОВА НАУКОВО-ДОСЛІДНА СТАНЦІЯ» (замовник) було укладено договір №30 про надання послуг, пов`язаних з лісівництвом. Також, ОСОБА_4 має спеціальні дозвільні документи необхідні для здійснення діяльності пов`язаної з заготівлею лісоматеріалів, що підтверджується наданими адвокатом ОСОБА_5 копіями дозволу №1994.14.14.

Відповідно до п. 1.3. Договору Виконавець здійснює лісозаготівельні роботи в Дергачівському лісництві в кварталі 84, виділ 8, в кварталі 84, виділ 9, в кварталі 84 виділ 1с. в кварталі 84 виділ 11, в кварталі 177 виділ 4, виділ 321, виділ 2.

Так, в межах здійснення господарської діяльності за Договором у виділі №2 кварталу 321 Дергачівського лісництва в період час з початку вересня по 13.09.2023 було здійснено зрізання деревини ясеня та дубу у загальній кількості 12,4 м3, які у подальшому оприбутковані працівниками у встановленому порядку із відповідним маркуванням бирками встановленого зразку, що підтверджується щоденником приймання деревини від заготівлі.

Зазначені вище лісоматеріали були призначені для постачання гр-ну ОСОБА_11 в якості дров для опалення його оселі, який сплатив їх вартість у розмірі 1548,00 грн. що підтверджується відповідною платіжною інструкцією від 12.09.2023 №10.0..1. Вказана сировина мала транспортуватися автомобілем ЗІЛ 131 д.н.з. НОМЕР_1 на підставі товарно-транспортної накладної № 054417 від 13.09.2023 за адресою замовника.

Як зазначає ОСОБА_4 під час огляду місця події СВ Відділу поліції №2 Харківського районного управління №3 ГУ НП в Харківській області було опечатано транспортний засіб ЗІА 131, д.н.з. НОМЕР_1 та вилучили належне ФО-П ОСОБА_4 рухоме майно - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ЗІА 131 д.н.з, НОМЕР_1 ключ запалювання від транспортного засобу ЗІА 131 д.н.з, НОМЕР_1 дві бензопили марки STIHL, а також паливний насос від транспортного засобу ЗІА 131 д.н.з. НОМЕР_1 , що позбавило ФОП ОСОБА_4 права здійснювати законну господарську діяльність.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КПК України, передбачено, що при прийняті рішення про арешт майна, повинен бути застосований такий спосіб арешту, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Накладення арешту на майно - транспортний засіб ЗІА 131, д.н.з. НОМЕР_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ЗІА 131 д.н.з, НОМЕР_1 , ключ запалювання від транспортного засобу ЗІА 131 д.н.з, НОМЕР_1 , дві бензопили марки БТІНЬ, а також паливний насос від транспортного засобу ЗІА 131 д.н.з. НОМЕР_1 є фактичним позбавленням ФО-П ОСОБА_4 здійснювати законну господарську діяльність та є необгрунтованим втручанням у його право власності.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Також, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94,132,173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Перша та найголовніша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання з боку органу влади у мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого абзацу надає право позбавляти власності лише «на умовах, передбачених законом», при цьому у другому абзаці визнається право держави здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" пункт 58).

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінал провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Посилаючись у клопотанні, що майно відповідає критеріям зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України та наявні правові підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України для його арешту, слідчий, прокурор повинні були б зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку. Між тим, жодних доказів того, що дане майно є предметом та доказом розслідуваного кримінального правопорушення, набуте кримінально протиправним шляхом, в клопотанні про арешт майна не наведено.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Більш того, у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, а це, в свою чергу, підтверджує, що у цій справі орган досудового розслідування на даному етапі кримінального провадження не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно на яке прокурор просить накласти арешт, є доказом злочину та таким чином у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України свідчить про відсутність підстави для застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 98, 167, 169, 170-173, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 про арешт майна, у кримінальному провадженні за №0001404 від 13.09.2023, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1