Справа № 713/2074/23
Провадження №1-кп/713/146/23
Вирок

Іменем України

10.10.2023 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000295 від 17.06.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянство України, з освітою неповною загальною середньою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 15.06.2023 року, о 12.00 год. перебував у будинку знайомого ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_6 розпивали алкогольні напої. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті побутових відносин виникла суперечка, в ході якої у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи вказаний умисел, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , за допомогою дерев`яної палиці, яку підібрав на території вказаного домоволодіння, наніс потерпілій два удари в область лівої та правої гомілки. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які згідно висновку СМЕ №114 від 28.06.2023 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою винуватість визнав у повному об`ємі, щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати. Підтвердив, що злочин вчинив за обставин, викладених у обвинувальному акті. Цивільний позов визнав повністю.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила, що кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 вчинив щодо неї за обставин, викладених у обвинувальному акті. Щодо міри покарання підтримала позицію прокурора. Цивільний позов підтримала повністю.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Беручи до уваги, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд дійшов висновку, що 15.06.2023 року, о 12.00 год., у будинку по АДРЕСА_1 подія кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України мала місце. Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведено. Вчинене ОСОБА_4 діяння вірно кваліфіковано за даною статтею, оскільки обвинувачений діючи умисно спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.122 КК України Суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що:

згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 16.08.2005 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мигове Вижницького району Чернівецької області, де зареєстрований по АДРЕСА_1 ;

згідно характеристики №222 від 19.06.2023 року, виданої Мигівським старостинським округом №2 Берегометської селищної ради - ОСОБА_4 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, скарг на нього не надходили;

згідно довідки №02-893 від 19.06.2023 року та акту обстеження матеріально-побутових умов № 02-150 від 19.06.2023 року, виданих Мигівським старостинським округом №2 Берегометської селищної ради - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 у власному житловому будинку, не працює;

згідно довідки про судимість № від 23.06.2023 року ОСОБА_4 раніше судимий: 14.12.2020 року Вижницьким районним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу; 13.10.2022 року Вижницьким районним судом за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді одного місяця арешту;

згідно довідки КНП «Вижницька БЛІЛ» №01-22/878 від 21.06.2023 року ОСОБА_4 на «Д» обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає - щире каяття у вчиненні злочину, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим протиправної поведінки, готовності нести відповідальність за вчинене.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає - рецидив злочинів.

Таким чином Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше судимий, вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся у його вчиненні, завдані збитки не відшкодував, за місцем проживання характеризується добре, не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

З урахуванням наявності однієї обставини, яка пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявності обставини, що обтяжує покарання, думку прокурора, потерпілого, даних про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах ближче до мінімальної санкції, встановленої ч.1 ст.122 КК України, без ізоляції від суспільства із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробовуванням, що буде в даному випадку законним та справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, а також за своїм розміром здатним сприяти виправленню ОСОБА_4 та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, та можливістю відшкодуванню завданих ним збитків потерпілій.

Враховуючи рецидив злочинів, покарання у виді обмеження волі буде недостатнім для виправлення ОСОБА_4 .

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_6 , в частині відшкодування моральної шкоди, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховуються характер правопорушення, глибина душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, вимоги розумності та справедливості.

При встановленні розміру завданої ОСОБА_6 моральної шкоди суд бере до уваги обставини кримінального провадження, ступінь моральних страждань потерпілої та її сім`ї у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, те, що порушено нормальний, звичний спосіб її життя у зв`язку з тривалим лікуванням від отриманих травм. Виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості Суд приходить до висновку, що потерпілій заподіяна моральна шкода та оцінює її в 20000,00 гривень.

Таким чином Суд дійшов висновку, що заявлений по справі цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає частковому задоволенню із стягненням з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди у розмірі 20000,00 гривень.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_6 , в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року (із змінами і доповненнями), передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Судом установлено, що згідно довідки Мигівського старостинського округу №2 Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №02-1195 від 02.08.2023 року, - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не працює з 24.05.2005 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 17.07.1985 року, ІТД не займається.

Згідно ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2023 року становить 6700,00 гривень.

Оскільки ОСОБА_6 у зв`язку з втратою працездатності не працювала протягом двох місяців, то з обвинуваченого підлягає стягненню на її користь втрачений заробіток у розмірі 13 400,00 гривень.

Згідно копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3343, - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 16.06 по 21.06.2023 року знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Вижницька БЛІЛ» з діагнозом: Закритий перелом внутрішньої кісточки великогомілкової кістки правої гомілки. Закритий подвійний перелом малогомілкової кістки в Н/З лівої гомілки. Їй було призначено відповідне лікування - артрокол в/м, анальгін в/м, димедрол в/м, серрата т., продекс т.

Потерпілою та її представником надано докази на придбання вказаних у вищезазначених документах медичних препаратів за період знаходження на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Вижницька БЛІЛ» з 16.06 по 21.06.2023 року та на весь час амбулаторного лікування на загальну суму 1464,85 грн (квитанції на суму 282,40 грн, 415,00 грн, 559,55 грн та 207,90 грн), які підлягають стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.

Також підлягають стягненню з обвинуваченого витрати у сумі 500,00 грн на придбання бензину марки А-92 згідно копії фіскального чеку від 20.06.2023 року на суму 500,00 грн, оскільки дійсно ОСОБА_6 20.06.2023 року знаходилася у КНП «Вижницька БЛІЛ», що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3343.

Підстав для стягнення витрат на придбання бензину згідно копій фіскальних чеків від 13.07.2023 року на суму 500,37 грн, від 20.07.2023 року на суму 499,80 грн та від 02.08.2023 року на суму 499,80 грн у суду немає, оскільки доказів понесення зазначених витрат на проїзд до КНП «Вижницька БЛІЛ» потерпілою та її представником суду не надано.

Також суд не знайшов підстав для стягнення з обвинуваченого витрат на харчування згідно копій квитанцій магазинів «ТАНО» від 02.08.2023 року на суму 64,90 грн, від 19.06.2023 року на суму 22,34 гр., від 18.06.2023 року на суму 97,67 грн та без дати на суму 181,32 грн, оскільки потерпілою та її представником не надано доказів, які б підтверджували їх придбання саме потерпілою і що придбані продукти (карамель, цукерки, насіння соняшника, тощо) були необхідні для посиленого харчування.

Тобто Судом установлено, що неправомірними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду у розмірі 15364,85 грн, які підлягають відшкодуванню обвинуваченим.

Таким чином Суд дійшов висновку, що заявлений по справі цивільний позов ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає частковому задоволенню із стягненням з обвинуваченого на користь потерпілої матеріальної шкоди у розмірі 15364,85 гривень.

Речових доказів та процесуальних витрат немає.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої та жительки АДРЕСА_3 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 коп.) моральної шкоди та 15364,85 грн (п`ятнадцять тисяч триста шістдесят чотири гривні 85 коп.) матеріальної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням.

Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Вижницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1