Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2614/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №278/2614/18 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 15.06.2023 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з моменту його затримання, зарахувавши у цей строк відповідно до ч.5 ст.72 КК час перебування його під вартою з 28.06.2018 р. по 11.02.2020 р. з розрахунку день за день.

Цивільний позов прокурора задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації -6091(шість тисяч дев`яносто одну) гривню 58 (п`ятдесят вісім) копійок витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_9 .

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05.07.2018 року на речові докази, а саме рушник блакитного кольору зі слідами речовини бурого кольору; кухонний ніж з рукояткою чорного кольору; кухонний ніж з рукояткою коричневого кольору, предмет схожий на вила, два кухонні ножі.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 28 червня 2018 року близько 00 год. ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебував поруч з будинком АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої ОСОБА_8 за допомогою колючо-ріжучого предмету, зі значною силою прикладання умисно наніс ОСОБА_9 удари у грудну клітину та ліву ногу.

Внаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_8 умисно спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото - різаного поранення грудної клітки зліва у вигляді рани в 8 міжребер`ї зліва, раневий канал якої проникає в ліву плевральну порожнину з ушкодженням діафрагми; колото-різану рану по внутрішній поверхні верхньої третини лівого стегна з повздовжнім ушкодженням поверхневої стегнової артерії, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Умисні дії ОСОБА_8 , які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння кваліфіковано судом за ч.1 ст.121 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, як незаконний, та ухвалити новий вирок, яким призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та таким що підлягає скасуванню відповідно до положень статті 409 КПК України у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що суд першої інстанції на підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину посилається на показання свідків та потерпілого, а також документи кримінального провадження, проте не зазначає, які саме свідки їх ПІП, та в чому саме їх показання підтверджують винуватість ОСОБА_8 . Вказує, що безпосередніх очевидців (свідків) вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_9 взагалі не має, що вказує на те що суд безпідставно здійснює посилання на показання невідомих свідків, як на докази що підтверджують винуватість ОСОБА_8 . Крім того, показання потерпілого ОСОБА_9 неодноразово змінювалися в ході судового розгляду, що є свідченням їх недостовірності. Потерпілий ОСОБА_9 також повідомив суд, що він також не бачив особи, яка заподіяла тілесні ушкодження. Зазначає, що у вироку лише констатовано факт надання обвинуваченим показів, проте останнім не надано будь-якої оцінки. Вважає, що два рапорти старших інспекторів Житомирського РВП жодним чином не свідчать про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, так як вони є доказами в розумінні статті 84 КПК України. Також зазначає, що всі письмові докази даного провадження є недопустимими так як зібрані в не передбаченому кримінально- процесуальному порядку. Вони є лише свідченням вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_10 , проте жодним чином не свідчать про причетність до вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_8 . Крім того, звертає увагу на те, що вході судового розгляду кримінального провадження, судом не перевірялися повноваження прокурора у даній справі постанови керівника органу прокуратури про признання групи прокурорів у матеріалах справи не має, суду вона не надавалася.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно зі статтею 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

На переконання колегії суддів, цих вимог закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався, і оцінивши наявні докази по справі в їх сукупності, обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

При цьому суд навів у вироку належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочину не визнав та дав показання про те, що у нього був конфлікт із ОСОБА_11 , а з ОСОБА_9 він взагалі не спілкувався. В той день коли підрізали ОСОБА_9 він побився із невідомими особами яких було близько 6 чоловік, які йому порвали ланцюжок у зв`язку із чим ладанка із вказаного ланцюжка могла опинитися під ОСОБА_9 . Також зазначив, що у ОСОБА_11 із ОСОБА_9 був конфлікт через дівчину. Підтвердив, що іноді його називають «ІНФОРМАЦІЯ_24».

Проте, не зважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про те, що заперечення обвинуваченого щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 є такими, що суперечать іншим, зібраним у справі доказам та на думку колегії суддів, є способом захисту й обумовлені намаганням уникнути відповідальності та покарання за фактично вчинений ним злочин.

Так, критично оцінивши та відкинувши версію сторони захисту, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу свого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, показання потерпілого ОСОБА_9 , який у суді першої інстанції підтвердив, що 27 червня 2018 року близько 19 год. був у тітки ОСОБА_12 в с.Станишівка Житомирського району Житомирської області, де були її чоловік ОСОБА_13 , брат чоловіка ОСОБА_14 та два його сина ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , які приїхали до тітки в гості, а тому вечеряли і випивали. Гостювали до 24 години, а потім він домовився по телефону з другом ОСОБА_17 , що той забере його і підвезе додому. Коли ОСОБА_9 вийшов на вулицю і йшов в бік зупинки, десь за 20 метрів від подвір`я тітки його обійняв чоловік, вищий його на зріст, зі світлим волоссям, у зимовій куртці і вдарив чимось гострим в бік і ногу, після чого останній сказав « Передай ОСОБА_47 привіт». Відчувши біль ОСОБА_9 повернувся до будинку тітки, де втратив свідомість і пам`ятає лише обривки слів «ІНФОРМАЦІЯ_24, вбили, поліція». Вже в лікарні після операції йому стало відомо, що тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_8 , якого взяли з вилами. В подальшому потерпілий змінив покази та стверджено пояснив, що тілесні ушкодження йому наніс ОСОБА_8 і що давав попередні покази неправдиві, оскільки йому погрожували за наказом ОСОБА_8 . Окрім того потерпілий повідомив, що раніше не спілкувався з обвинуваченим, конфліктів між ними не було, товаришує з сином його дружини.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що проживає в с.Станишівка Житомирського району, Житомирської області по сусідству з обвинуваченим ОСОБА_8 , з яким завжди були нормальні відносини. 27 червня 2018 року до неї в гості приїхав ОСОБА_19 (брат чоловіка) з двома синами ОСОБА_20 та ОСОБА_21 та прийшов ОСОБА_9 , який є її племінником. Коли з роботи повернувся її чоловік ОСОБА_22 , вона накрила стіл на вулиці, де була і випивка, а сама займалася онукою в будинку. Коли почало темніти всі перейшли у веранду, де продовжували випивати та говорити. Потім ОСОБА_9 взяв у неї ключі від своєї квартири в смт. Озерне і сказав, що піде додому. Через деякий час, коли всі вже полягали спати почав скулити їх пес, а тому вона з чоловіком вийшли на вулицю подивитися що ж сталося. Біля їх калитки, під забором, обличчям до землі лежав ОСОБА_9 весь в крові, після чого вона почала його трусити та питати що сталося, на що останній сказав лише одне слово «ІНФОРМАЦІЯ_24». Після швидкої допомоги, яка забрала ОСОБА_9 , приїхали працівники поліції. Свідок також повідомила, що коли швидка допомога забирала ОСОБА_9 , то ОСОБА_8 бігав з вилами і кричав, що нас всіх по черзі вивезуть за ОСОБА_9 . Під час відвідин племінника в лікарні останній їй повідомив, що це ОСОБА_8 вдарив його кілька разів, а пізніше до нього приходив невідомий хлопець і ОСОБА_9 розмовляв по телефону з ОСОБА_8 , який на той час був в СІЗО. Окрім того зі свідчень свідка стало відомо, що в присутності працівників поліції на місці, де лежав ОСОБА_9 вона знайшла ладанку, яка була вся в крові і яку остання бачила на ОСОБА_23 , якого і називали - ОСОБА_24 .

Свідок ОСОБА_25 , яка є знайомою ОСОБА_8 дала показання, що час від часу приходила до нього допомагати по господарству. Вранці 26 червня 2018 року вона прийшла до ОСОБА_8 і була там цілий день, протягом дня вони вживали алкоголь. Близько 22-23 год. ОСОБА_8 вийшов з будинку на вулицю, а коли повернувся в нього з рота капала кров, були вибиті зуби, опухла ліва щока, а ланцюжок на шиї був розірваний. На запитання ОСОБА_25 останній пояснив, що його побив сусід ОСОБА_26 . Через 40 хвилин вони почула на вулиці шум, а тому вийшли на двір, ОСОБА_27 взяла в руки палку, а ОСОБА_23 вила, на випадок самозахисту, оскільки по вулиці бігали люди і фотографували на телефон. Пізніше працівники поліції затримали ОСОБА_23 , проте він пояснював, що його побили. Про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_28 свідку нічого не відомо.

Із показань свідка ОСОБА_29 , яка доводиться дружиною обвинуваченому ОСОБА_8 , слідує, що на момент скоєння злочину перебувала за кордоном. Будинок в с. Станишівка Житомирського району є її власністю, в якому її чоловік на той момент проживав сам. Свідок також пояснила, що її чоловік не конфліктна людина, не вживає алкогольні напої, не працює, проживає за її кошти та дійсно носить золотий ланцюжок з кулончиком, який схожий на той який їй показували для впізнання. Коли вона повернулася на Україну, то чоловік знаходився під вартою, а про нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_28 їй повідомили сусіди. Зі слів свідка вона знає ОСОБА_28 , так як він товаришує з її сином і приходив знайомитися з нею та її чоловіком. Зі слів слідчої їй відомо про присутність ОСОБА_25 в будинку того вечора, коли ОСОБА_28 нанесли тілесні ушкодження і про обшук в будинку під час затримання її чоловіка. Другий обшук в її будинку був проведено в її присутності, під час якого працівниками поліції були вилучені ножі, викрутки та шампура.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 дав аналогічні показання зі свідком ОСОБА_12 та показав, що ОСОБА_9 є племінником його дружини ОСОБА_30 , а ОСОБА_8 - сусід, який дружить з його сином ОСОБА_31 , проте останнім часом вони не спілкувалися. 28 червня 2018 року до них в гості приїхав його брат ОСОБА_19 зі своїми синами: ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , а тому вони сиділи вечеряли та випивали. Близько 20 год. до них приїхав ОСОБА_9 , який також з ними сидів за столом, а потім в пів одинадцятої вечора пішов до ОСОБА_30 в будинок і взяв ключі від своєї квартири в смт. Озерне, Житомирського району і пішов додому. Коли вже всі полягали спати, почала гавкати їх собака, а тому він вийшов разом з дружиною на вулицю. Біля їх хвіртки лежав ОСОБА_9 весь в крові та на запитання «Хто це зробив?» відповів лише одне слово «ІНФОРМАЦІЯ_24». В подальшому ОСОБА_32 викликала швидку і зателефонувала сину ОСОБА_26 , який приїхав в той час коли приїхала швидка допомога. Свідок пояснив, що бачив ОСОБА_8 , який тримав в руках вила і стояв біля свого будинку. Під час вечері з ними не було ОСОБА_33 , ніхто не виходив із-за столу, конфлікту між гостями не було. Про те що ОСОБА_9 тілесні ушкодження наніс ОСОБА_8 свідку відомо зі слів ОСОБА_28 . Також йому відомо, що ОСОБА_8 погрожував його сину ОСОБА_26 та його співмешканці ОСОБА_34 .

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції показав, що 27 червня 2018 року в другій половині дня, разом зі своїми двома синами приїхав в с. Станишівку Житомирського району в гості до свого брата ОСОБА_35 , де їх зустріла дружина брата ОСОБА_32 та син ОСОБА_36 і онука. Десь о 17-18 годині з роботи повернувся брат ОСОБА_22 , а о 19 год. прийшов ОСОБА_37 . Всі сиділи за столом вечеряли та випивали, коли пішов ОСОБА_26 свідок не пам`ятає. Близько 22-23 год. свідок пішов спати, його розбудив брат і повідомив, що ОСОБА_28 підрізали. Коли свідок вийшов на вулицю ОСОБА_28 лежав на землі весь в крові біля хвіртки. В подальшому коли приїхали працівники поліції виникла словесна перепалка між ОСОБА_38 та його сусідом.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що він разом з батьком ОСОБА_14 та братом ОСОБА_16 приїхали в с. Станишівка Житомирського району в гості до дядька ОСОБА_39 . В гості приїхали вже напідпитку. За столом сиділи разом з ОСОБА_31 , дядьком ОСОБА_13 та його дружиною ОСОБА_12 , також був присутній ОСОБА_9 . Свідок пояснив, що ОСОБА_9 пішов додому пізно, а сам свідок вийшов за ним в магазин за горілкою. Коли ОСОБА_28 вийшов з подвір`я до нього підійшов чоловік і вони почали розмовляти на підвищеній інтонації, проте свідок не впізнав чоловіка так як було темно і він був п`яний. Коли свідок повернувся з магазину біля хвіртки вже лежав ОСОБА_37 і в цей час з будинку вийшов ОСОБА_22 . ОСОБА_28 було важко розмовляти, а тому на запитання дядька «Це ІНФОРМАЦІЯ_24?» ОСОБА_28 відповів «Да». Коли приїхала швидка допомога прийшов ОСОБА_36 , якого по телефону викликала ОСОБА_32 . Свідок також пояснив, що поки чекали працівників поліції між дядьком та сусідом, який тримав в руках вила, виникла словесна перепалка, яку він сфотографував на свій телефон. Вже коли приїхали працівники поліції ОСОБА_32 знайшла золоту ладанку.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні надав аналогічні покази, що 27 червня 2018 року він разом з батьком ОСОБА_14 та братом ОСОБА_15 приїхали на таксі в гості до дядька ОСОБА_40 , де вони випивали. О 22 год. свідок пішов спати і вночі не прокидався, а вранці його збудили та відвезли до відділу поліції.

Свідок ОСОБА_41 надав показання, що в літню пору возив ОСОБА_8 до лікаря де його чекав близько 1,5 години, після чого завіз його додому. В подальшому поїхав на заправку оскільки ОСОБА_8 попросив, щоб свідок привіз йому води. Як повернувся з заправки до свідка вийшов ОСОБА_36 , який повідомив, щоб той забирався геть, оскільки він когось підрізав та приїде поліція, після чого він поїхав.

Окрім вказаних доказів суд у вироку послався і на інші письмові докази кримінального провадження, які узгоджуються між собою та доповнюють одне одного.

Зокрема, відповідно до протоколу освідування особи від 28.06.2018 року у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді поранення грудної клітки зліва з ненаскрізним пораненням, колото-різану рану по внутрішній поверхні верхньої третини лівого стегна з повздовжнім ушкодженням поверхневої стегнової артерії, що за своїм характером можуть відповідати тілесним ушкодженням тяжкого ступеню по критерію небезпечним для життя (а.п.65 том 2).

Карткою виїзду швидкої медичної допомоги №712 від 28.06.2018 року зафіксовано виклик в АДРЕСА_1 , де було виявлено та доставлено до КУ «Обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського» громадянина ОСОБА_9 із проникаючим пораненням грудної клітки та колотою раною стегна (а.п. 95, том 2).

Висновком експерта №1872 від 03 серпня 2018 року встановлено, що у ОСОБА_9 виявлено проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва у вигляді колото-різаної рани в 8 міжребер`ї зліва, колото-різану рану по внутрішній поверхні верхньої третини лівого стегна, які утворились від дії гострого предмета та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення (а.п.81-82 том 2).

Протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 28.06.2018 року ОСОБА_8 у якого виявлено та вилучено: спортивні штани чорного кольору з білими лампасами, чорна спортивна куртка з білими лампасами, футболка темно зеленого кольору з бірюзовими та жовтими вставками, темні мокасини (а.п.66-69 том 2).

Протоколом обшуку від 28 червня 2018 року за місцем проживання ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено на хвіртці, що веде до подвір`я сліди речовини бурого кольору, вилучено предмет схожий на вила і 2 кухонні ножі (а.п.70-73 том 2).

Протоколом огляду місця події від 28 червня 2018 року від 28 червня 2018 року із таблицею зображень, в ході проведення якого оглянуто ділянку місцевості поблизу воріт буд. АДРЕСА_3 де виявлено плями бурого кольору та вилучено їх зразки. На відстані 35 метрів від вищезазначених воріт було виявлено велику пляму речовини бурого кольору в якій виявлено та вилучено іконку з гравіюванням божої матері золотистого кольору та чоловічий черевик чорного кольору з білою підошвою на якому наявні сліди речовини бурого кольору (а.п.55-61 том 2).

Протоколами від 27.07.2018 року та 01.08.2018 року зафіксовано факт відібрання у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зразків крові для проведення експертиз (а.п. 83-84 том 2).

Висновком судової-імунологічної експертизи №730 від 16.07.2018 року відповідно до якого на марлевих тампонах із змивами речовини бурого кольору які були вилучені під час огляду місця події 28.06.2018 року встановлено що, зробити категоричний висновок про групову належність крові на підставі серологічного дослідження в об.№1-4 не є можливим. Однак, якщо вважати виявлені властивості достовірними, то кров на зазначених об`єктах може походити від ОСОБА_9 (а.п. 219-224, том 2).

Висновком судової-імунологічної експертизи №812 від 13.09.2018 року встановлено, що на золотій ладанці із зображенням божої матері яка були вилучена під час огляду місця події 28.06.2018 року виявлена кров людини, яка належить ОСОБА_9 (а.п. 225-230, том 2).

Протоколом огляду місця події від 28 червня 2018 року, згідно з яким в кімнаті приймального відділення, яке знаходиться на першому поверсі адміністративної будівлі КУ «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради був оглянутий та вилучений одяг ОСОБА_9 з плямами бурого кольору, а саме штани чорного кольору, брюки, труси, носки, один чоловічий черевик чорного кольору та телефон білого кольору марки «Fly» (а.п.62-63 том 2).

Актом судово медичного обстеження №1548 від 28.06.2018 року, відповідно до якого при обстеженні у ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено, а також було вилучено зразки нігтьових пластин та змиви з верхніх кінцівок (а.п. 64 том 2).

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що 01 серпня 2018 року ОСОБА_9 звернувся із заявою про притягнення ОСОБА_8 до відповідальності за заподіяння йому тілесних ушкоджень (а.п.85 том 2).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту із фототаблицями до нього від 01 серпня 2018 року, в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_9 відтворив на місці обставини заподіяння йому ОСОБА_8 28.06.2018 року тілесних ушкоджень (а.п.86-92 том 2).

Відповідно до судово-медичної експертизи №2393 від 20.09.2018 року встановлено, що враховуючи дані протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого гр. ОСОБА_9 , локалізацію та характер виявлених у нього тілесних ушкоджень на грудній клітці зліва та лівому стегні, не виключається можливість їх заподіяння при обставинах зазначених при проведенні слідчого експерименту за його участю 01.08.2018 року (а.п. 216-217, том 2).

Згідно протоколу обшуку від 14 серпня 2018 року за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3 виявлено та вилучено 8 предметів схожих на ножі, 6 шампурів, викрутку та предмет схожий на штопор (а.п.97-103 т.2).

Протоколом проведення слідчого експерименту із фототаблицею від 23.08.2018 року за участю свідка ОСОБА_13 , останній розповів та на місці показав, де був виявлений ОСОБА_9 із тілесними ушкодженнями та ладанка, яку свідок бачив на шиї ОСОБА_8 (а.п.106-110 том 2).

Висновком №484 щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, відповідно до якого станом на 04 год. 15 хв. 28.06.2018 року ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.п.111 том 2).

Висновком експерта №2358 від 17.09.2018 року, встановлено, що будь-яких тілесних ушкоджень при судово-медичному обстеженні у гр. ОСОБА_8 не виявлено (а.п.218, том 2);

З довідки-аналізу роздруківки абонентського номеру НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 встановлено, що вказаний абонентський номер в період часу з 00:04 год. 28.06.2018 року по 01:30 год. 28.06.2018 року знаходився в зоні дії базових станцій, що знаходяться в м. Житомир та в с. Станишівка, Житомирського р-ну (а.п. 231 том 2).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №244-2018 від 22 серпня 2018 року ОСОБА_8 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час проведення експертизи, психічними захворюваннями не страждав та не страждає (а.п.78-79 том 2).

Актом спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів для направлення на примусове лікування №Д-177 від 07 серпня 2018 року, зафіксовано, що у ході медичного обстеження у ОСОБА_8 виявлені психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю та який примусового лікування не потребує (а.п.80 том 2).

Апеляційний суд вважає, що викладені у вироку та дослідженні в ході судового розгляду в суді першої інстанції вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 , складу злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та доведеності його вини у вчиненні даного злочину.

При цьому, на думку колегії суддів, версія сторони захисту про не причетність ОСОБА_8 до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому є неспроможною, оскільки така версія захисту спростована показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків та письмовими доказами кримінального провадження.

Підстав у потерпілого ОСОБА_9 , обмовляти обвинуваченого, колегією суддів не встановлено. Показання потерпілого є логічними, не суперечливими, узгоджуються між собою, а також з іншими дослідженими судом доказами, а тому об`єктивних підстав не довіряти їм у колегії суддів - немає. Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що потерпілий змінював свої показання в суді першої інстанції не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки як пояснив потерпілий йому погрожували за наказом ОСОБА_8 .

Про те, що саме ОСОБА_8 заподіяв потерпілому удари ножем потерпілий ОСОБА_9 пояснив під час проведення слідчого експерименту від 01 серпня 2018 року, в ході проведення якого розказав та показав, яким чином йому було нанесено удари ножем, такі ж показання надав потерпілий і в судовому засіданні суду першої інстанції.

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на те, що винуватість обвинуваченого обґрунтовується показаннями невідомих свідків, оскільки безпосередніх очевидців вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 взагалі немає.

В цій частині колегія суддів зауважує, що не зважаючи на відсутність свідків - безпосередніх очевидців події, факт скоєння вказаного злочину саме обвинуваченим ОСОБА_8 суд першої інстанції встановив на підставі дослідження та оцінки сукупності вищенаведених належних та допустимих доказів, які, з урахуванням обставин цього кримінального провадження та висунутої на свій захист версії обвинуваченого, що не узгоджувалися із вказаними доказами, дозволили суду встановити винуватість ОСОБА_8 відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Також суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Верховного Суду, зазначену у постанові суду від 09 листопада 2021 року (справа №281/128/19, провадження № 51-4536км19), відповідно до якої доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи.

З мотивувальної частини слідує, що суд першої інстанції на підтвердження вини обвинуваченого цілком обґрунтовано врахував показання свідка ОСОБА_12 , яка на місці, де було виявлено ОСОБА_9 , знайшла ладанку, яка була вся в крові і яку остання бачила на ОСОБА_8 та показання свідка ОСОБА_25 , яка підтвердила, що ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в період часу з 22 год. по 23 год. вийшов з хати, а повернувся з розірваним ланцюжком, який носив на шиї.

Свідки надали суду показання так, як вони сприймали інформацію про злочин та у тій мірі, наскільки їй було відомо про обставини події.

Причетність до нанесення ножових ударів потерпілому саме ОСОБА_8 беззаперечно свідчить та об`єктивна обставина, що відразу після вчинення злочину на місці події, як вбачається з протоколу огляду місця події від 28 червня 2018 року було виявлено велику пляму речовини бурого кольору в якій виявлено та вилучено іконку (ладанку) з гравіюванням божої матері золотистого кольору.

При цьому варто зауважити, що належність знайденої на місці вчинення злочину іконки обвинуваченому не заперечувалося самим обвинуваченим, однак за його показаннями вона могла опинитися під ОСОБА_9 , оскільки в той день він побився із невідомими особами яких було близько 6 чоловік, які йому порвали ланцюжок.

В той же час, показання обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що в день події він побився із невідомими особами, спростовується як даними акта судово- медичного обстеження №1548 від 28.06.2018 року, відповідно до якого при обстеженні у ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено, так і відсутністю в матеріалах кримінального провадження будь-яких інших доказів на підтвердження показань обвинуваченого.

Не надано таких доказів і в суді апеляційної інстанції.

Колегія судді також додатково враховує, що показання потерпілого ОСОБА_9 про спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та аналогічними показаннями ОСОБА_15 відповідно до яких, коли вказані свідки виявили потерпілого біля хвіртки, він повідомив, що це зробив «ІНФОРМАЦІЯ_24». Тобто відразу після вчинення злочину, потерпілий самостійно, будучи у важкому стані, фактично стікаючи кров`ю та ще до втрати свідомості відразу вказав на особу - «Москву», як такого, що спричинив йому тілесні ушкодження. При цьому, колегія суддів враховує, що сам обвинувачений підтвердив в суді першої інстанції, що іноді його називають «ІНФОРМАЦІЯ_24».

Крім того, колегія суддів також бере до уваги поведінку обвинуваченого відразу після вчинення злочину, який зі слів свідків даного провадження бігав з вилами та, зі слів свідка ОСОБА_12 погрожував оточуючим, зокрема кричав, що всіх їх по черзі вивезуть за ОСОБА_9 .

З приводу тверджень сторони захисту про неповноважність прокурора, апеляційний суд зазначає наступне.

Кримінальний процесуальний закон не містить вимоги про те, що постанова керівника відповідного органу прокуратури про визначення прокурора чи групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні в обов`язковому порядку має бути надана суду разом з обвинувальним актом чи під час судового розгляду.

Такі висновки узгоджуються із позицією об`єднаної палати Верховного Суду, яка в постанові від 14 лютого 2022 року (справа № 477/426/170) зробила висновок, що постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами.

Якщо в суді першої інстанції це питання не ставилось, а виникло під час апеляційного чи касаційного розгляду, такі процесуальні документи можуть бути надані суду апеляційної чи касаційної інстанції в межах перевірки доводів, викладених в апеляційній чи касаційній скаргах.

Як убачається з матеріалів, під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 в суді першої інстанції ні обвинувачений, ні його захисник не звертали уваги на безпосередню відсутність такої постанови в матеріалах провадження.

Між тим, з метою спростування доводів апеляційної скарги захисника, в суді апеляційної інстанції прокурором долучено копію постанови про призначення групи прокурорів від 28 червня 2018 року, якою підтверджено, що прокурори ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 та ОСОБА_45 є прокурорами у кримінальному провадженні № 0000573 від 28.06.2018 року. Захисником будь-яких заперечень чи зауважень з даного приводу не надійшло, тобто фактично захисник відмовився від своїх апеляційних доводів цій частині.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що доводи захисника про неповноважність прокурора є безпідставними та спростованими в ході апеляційного розгляду.

З приводу безпідставного, на думку захисника обвинуваченого, посилання у вироку на рапорти працівника поліції, колегія суддів зазначає, що рапорти старшого інспектора-чергового Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНВ в Житомирській області ОСОБА_46 підтверджують факт звернення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_15 до правоохоронних органів з приводу завдання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , у зв`язку з чим відповідні відомості були внесені до ЄРДР. Внесення відомостей до ЄРДР є правовою підставою для проведення досудового розслідування, адже його здійснення до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається (ч. 3 ст. 214 КПК). Отже, таке посилання у вироку є обґрунтованим, що узгоджується із висновками Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2022 року у справі № 345/5205/19, у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 707/2381/20, у постанові від 17 лютого 2022 року у справі 459/2057/20.

Апеляційний суд зазначає, що сам по собі факт незгоди сторони кримінального провадження з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказів не свідчить про допущення істотних порушень вимог КПК України.

Будь-яких інших обґрунтованих підстав, які б могли свідчити про те, що місцевим судом було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України), а також підстав, які б вказували на допущення судом першої інстанції істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ст. 412 КПК України), під час перевірки матеріалів кримінального провадження суд апеляційної інстанції не встановив.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі захисник, ставлячи питання про скасування вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 15.06.2023 і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, не наводить жодних обставин, визначених для цього ст. 415 КПК України, як і не встановлено їх і в ході апеляційного розгляду.

Урахувавши наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 15.06.2023 відносно ОСОБА_8 - без змін.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :