ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1961/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської обл., громадянина України, без місця реєстрації та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

19.08.2023 близько 12:35 год., потерпілий ОСОБА_6 , приїхав на своєму велосипеді «Arkus Azimut» на узбережжя озера «Сонячне», розташовану поряд з рестораном «М`ясний удар», що за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 2 В, де його зупинив раніше йому невідомий ОСОБА_4 , та почав з ним спілкуватися, після чого в них виникла штовханина. В подальшому, у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, обрав об`єктом свого злочинного посягання велосипед «Arkus Azimut», на якому приїхав потерпілий.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 на вищевказаному велосипеді з місця злочину зник, чим спричинив матеріального збитку потерпілому ОСОБА_6 , на загальну суму 4000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України визнав в повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування. Обвинувачений показав, що дійсно 19.08.2023 перебуваючи біля озера «Сонячне» зустрів потерпілого, з яким почався конфлікт та під час якого викрав велосипед. Вартість велосипеда в обвинувальному акті вказана вірно. Усвідомлює, що вчиняв протиправні дії. Запевнив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. У скоєному щиро розкаявся, жалкує, що так сталося, запевнив, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде. Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та щирості його позиції.

Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечував про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнаєщире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та критичне ставлення до вчиненого злочину.

Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив умисний злочин, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, матеріальну шкоду фактично не завдано так, як майно було повернуто власнику, позитивну процесуальну поведінку обвинуваченого, який в ході судового розгляду належним чином виконував свої обов`язки щодо явки до суду, будь-яких порушень порядку в судовому засіданні не допускав, активно сприяв розслідуванню злочину, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не одружений, офіційно не працює та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України, та враховуючи інформацію про обвинуваченого та кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, із застосуванням положень ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.

При цьому суд, враховуючи обставини даної справи та особу ОСОБА_4 , його негативне ставлення до вчиненого та наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, а тому суд, застосувавши положення ст.ст. 75,76 КК України, звільняє його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 65, 66, 67 КК України, ст. 373-374 КПК України, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі.

Застосувати відносно ОСОБА_4 ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: велосипед «Arkus Azimut», який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя