ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1652/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1ст. 121 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

до Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1ст. 121 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор уважав за можливе призначити судовий розгляд даного кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти призначення справи до судового розгляду та заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке підтримав його захисник.

При цьому, обвинувачений обґрунтував своє клопотання тим, що після постановлення ухвали Дарницьким районним судом міста Києва 24 липня 2018 року про повернення обвинувального акту прокурору, останній лише через 5 років його знову направив до суду, недоліки, зазначені в ухвалі суду, взагалі не виправив.

Потерпілий вважав, що не можливо розглядати дане кримінальне провадження.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Чинні норми КПК України покликані забезпечити право підозрюваного, його захисника й законного представника предметно знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, у чому полягає суть підозри і якими є його підстави (підп. "a" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини 1950 року [2], п.1 ч. 3 ст.42 КПК України). Це право - найважливіша умова реалізації вказаними особами своїх процесуальних інтересів у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор уважає встановленими.

Також обвинувальний акт має містити формулювання обвинувачення, що ґрунтується на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості.

Отже, у кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Відповідно до пункту 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною радою України, обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

24 липня 2018 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 було повернуто прокурору з зазначенням недоліків, які сторона обвинувачення має виправити.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року вказане рішення Дарницького районного суду м. Києва 24 липня 2018 року залишено без зміни.

Однак, сторона обвинувачення, звертаючись з обвинувальним актом до суду більше ніж через 5 років, недоліки, зазначені в ухвалах Дарницького районного суду м. Києва 24 липня 2018 року та Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року взагалі не виконала.

Так, судом було встановлено, що направлений обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 , також, не відповідає вимогам КПК, оскільки викладене в ньому формулювання не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо.

Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено національним законодавством, в тому числі і рішеннями європейського суду з прав людини.

Всупереч викладеному, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_2 при формулюванні обвинувачення не вказане чітко час та місце вчинення інкримінованих ОСОБА_2 дій, які кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст.121 КК України, як не зазначено і про неможливість їх більш точного встановлення.

Як встановлено судом, адреси, зазначені в обвинувальному акті як місце проживання обвинуваченого та потерпілого, неподалік яких відбувались викладені в обвинувальному акті події, відносяться до різних адміністративно- територіальних одиниць, одна з яких - до м. Києва: Дарницький район, Бортничі, вул. Крилова, 99, а інша, вказана в обвинувальному акті як Дарницький район, Бортничі, вул. Зодчих, 43, фактично відноситься до Бориспільського району Київської області. На підтвердження такого обвинуваченим було надано відповідь садівницького товариства «ОЗОН» від 13 травня 2018 року № 2018.5-1 про те, що земельна ділянка по вул. Зодчих,43, знаходиться в Київській області, Бориспільський район, с. Гнідин, Садівницьке товариство «ОЗОН» (а.с. 54).Обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що його земельні ділянки № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , що в Дарницькому районі, ніякого відношення до Садівницького товариства «ОЗОН» не мають, що не заперечувалось потерпілим.

Суд звертає увагу, що не зазначення чітко в обвинувальному акті місця, де закінчилося кримінальне правопорушення, може вплинути на порушення правил територіальної підсудності, передбачених ст.32 КПК України.

Також, суд погоджується з доводами обвинуваченого про необхідність уточнення часу вчинення інкримінованих обвинуваченому дій та усунення наявних у обвинувальному акті суперечностей між вказаним у ньому часом виникнення у ОСОБА_2 злочинного умислу на вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_5 - 05.06.2016 в період часу між 22:30 та 23:00 (а.с. 9) та часом виникнення умислу на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 - 05.06.2016 близько 22:00 (а.с. 11).

Погоджується суд із позицією обвинуваченого про порушення принципу презумпції невинуватості, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що разом із обвинуваченим ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження його син ОСОБА_8 , а саме: наносив удари ногами в область ніг та тулуба, після чого ОСОБА_5 впав на землю. Більше того, далі по тексту зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на законні вимоги представників поліції не реагували (а.с. 9). Таким чином орган досудового слідства посилається на факт вчинення хуліганських дій ОСОБА_8 , якому не висунуте обвинувачення у даному кримінальному провадженні та який позбавлений права на особисту присутність при розгляді цього кримінального провадження, що свідчить про порушення права цієї особи на захист. Неприпустимість зазначення у формулюванні обвинувачення осіб, яким не пред`явлено обвинувачення узгоджується із усталеною практикою ЄСПЛ, у висновках якого відображений принцип, який забороняє формування передчасної позиції суду, яка б відображала думку про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону. Зокрема у справі «Хужін та інші проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що положення ч.2 ст. 6 Конвенції (презумпція невинуватості) спрямоване на те, щоб убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий суд упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді.

Також, в обвинувальному акті наявне посилання на письмовий доказ, а саме на висновок експерта № 1559/е від 31.10.2017 року (а.с. 11), що є неприпустимим, оскільки дослідження письмових доказів відбувається на відповідній стадії судового розгляду та надання таких доказів суду та посилання на них до початку цієї стадії є неприпустимим.

Недотримання вимог закону при складанні обвинувального акту порушує право обвинувачених на захист та унеможливлює виконання головуючим суддею вимог ст. 348 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченим суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

Більш того, відповідно до ст. 374 КПК України за результатами судового розгляду суд першої інстанції повинен вказати у обвинувальному вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

З огляду на те, що судовий розгляд здійснюється лише в межах висунутого обвинувачення, суд не вправі виходити за його межі та самостійно доповнювати формулювання обвинувачення описанням обов`язкових елементів певного складу злочину, які не були вказані в обвинувальному акті.

Відтак відсутність цих елементів у обвинувальному акті унеможливлює постановлення судом законного та вмотивованого вироку, який би відповідав вимогам ст. 374 КПК України, та робить недоцільним судовий розгляд кримінального провадження на підставі такого обвинувального акту.

Крім того, відповідно до положень ст.ст. 373, 284 КПК України невідповідність обвинувального акту вимогам закону не є підставою для винесення виправдувального вироку або для закриття кримінального провадження.

Отже, процесуально неможливо прийняти законне рішення за результатами судового розгляду обвинувального акту, зміст якого не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

При цьому суд звертає увагу, що повернення обвинувального акту не передбачає поновлення завершеного досудового розслідування. Діючий КПК чітко відмовився від інституту додаткового розслідування, який існував за КПК 1960 року. Відсутність можливості проведення додаткового розслідування після звернення до суду з обвинувальним актом очевидна з тексту Кодексу. Крім того, в Пояснювальній записці до проекту Кодексу зазначалося, що «одним з основних напрямів реформування … стала ліквідація можливості відправлення справи на додаткове розслідування», «підвищенню гарантій прав підозрюваних та обвинувачених сприятиме також …скасування інституту повернення справи на додаткове розслідування».

Повернення обвинувального акту не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК, тобто повноваження прокурора обмежені лише усуненням недоліків цього обвинувального акта.

КПК України не передбачає не лише обов`язку, але й можливості відновлення досудового розслідування у випадку повернення обвинувального акту прокурору, оскільки відповідно до статті 282 КПК ця обставина не є підставою для такого відновлення.

Разом з тим, кримінально процесуальний закон, встановлюючи можливість повернення обвинувального акту прокурору, передбачає, що прокурор має відповідні повноваження для усунення недоліків обвинувального акту на виконання вказівок суду.

Приймаючи рішення про повернення обвинувальному акту прокурору суд вважає, що для усунення недоліків, вказаних у даній ухвалі суду, в проведенні будь-яких слідчих чи процесуальних дій необхідності немає.

При цьому, стороні обвинувачення необхідно звернути увагу, що положень, які би визначали строк, протягом якого після повернення судом обвинувального акту прокурору сторона обвинувачення має виправити недоліки обвинувального акту і звернутися до суду з виправленим обвинувальним актом чинний КПК України не містить. У той же час відповідно до частини 2 статті 113 КПК України будь-яка процесуальна дія має бути виконана без невиправданої затримки.

Таким чином, для усунення недоліків, вказаних в даній ухвалі суду, прокурор, має процесуальну можливість звернутися до суду з виправленим обвинувальним актом, дотримавшись при цьому критерію розумності строків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1ст. 121 КК України, - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 2 жовтня о 10 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1