В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001256 від 12.07.2023 за обвинуваченням:

Неповнолітнього ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області,

громадянина України, не працюючого, учня 9-го класу гімназії № 8

м. Павлограда , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

- 19.10.2023 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 104,75 КПК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Покарання не відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області,

громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 09.11.2023 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до 200 годин громадських робіт. Покарання не відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

соціального педагога ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

28 червня 2023 року, після 22 год., (більш точний час під час розслідування не встановлений) неповнолітній ОСОБА_3 , разом зі своїми приятелями ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , прийшли до дому свого сусіда ОСОБА_10 за адресою: квартира АДРЕСА_3 , де гостювали. Знаходячись в спальній кімнаті вказаної квартири, та побачивши на дивані мобільний телефон торгівельної марки «Motorola», модель якого - НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_10 , у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що все майно, яке знаходиться в приміщенні квартири, являється чужим майном, будучи впевненим в тому, що його злочинні дії ніхто не побачить та не сприйматиме як злочинні в силу стану сп?яніння ОСОБА_10 , та не контрольованості його дій зі сторони приятеля ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_10 , маючи впевненість у таємності вчинюваних дій, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи злочинний характер здійснюваних дій і розуміючи, що такі є засобом до досягнення протиправної мети, ОСОБА_3 в період часу - з 23 год. 28 червня 2023 року до 01 год. 29 червня 2023 року (більш точний час під час розслідування не встановлений), перебуваючи в спальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , таємно, повторно, діючи в умовах воєнного стану, викрав мобільний телефон торгівельної марки «Motorola», модель якого - НОМЕР_1 , вартістю 2482,67 грн., заховавши його потім в свій одяг. Маючи на меті обернення викраденого майна на свою користь, та подальше розпорядження ним на свій розсуд, ОСОБА_3 , утримуючи викрадений мобільний телефон при собі, в нічний час 29 червня 2023 року разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , пішов з квартири, завдавши тим самим ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 2482,67 грн.

Крім того, 28 червня 2023 року, після 22 год. (більш точний час під час розслідування не встановлений), ОСОБА_4 разом із ОСОБА_9 та своїм приятелем - неповнолітнім ОСОБА_3 на пропозицію останнього, прийшов до дому раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , у якого в подальшому гостював, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 . Знаходячись в спальній кімнаті вказаної квартири, та побачивши на дивані мобільний телефон торгівельної марки «Motorola», модель якого - НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_10 , у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що все майно, яке знаходиться в приміщенні квартири, являється чужим майном, будучи впевненим в тому, що його злочинні дії ніхто не побачить та не сприйматиме як злочинні в силу стану сп?яніння ОСОБА_10 , та не контрольованості його дій зі сторони приятеля ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_10 , маючи впевненість у таємності вчинюваних дій, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи злочинний характер здійснюваних дій і розуміючи, що такі є засобом до досягнення протиправної мети, ОСОБА_3 , в період часу - з 23 год. 28 червня 2023 року до 01 год. 29 червня 2023 року (більш точний час під час розслідування не встановлений), перебуваючи в спальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , таємно, повторно, діючи в умовах воєнного стану викрав мобільний телефон торгівельної марки «Motorola», модель якого - НОМЕР_1 , вартістю 2482,67 грн., заховавши його потім в свій одяг. Маючи на меті обернення викраденого майна на свою користь та подальше розпорядження ним на свій розсуд, ОСОБА_3 , утримуючи викрадений мобільний телефон при собі, в нічний час 29 червня 2023 року, разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , пішов з квартири, завдавши тим самим ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 2482,67 грн.

Здійснюючи розпорядження викраденим майном, та будучи зацікавленим в отриманні майнової вигоди від його реалізації, ОСОБА_3 , показавши викрадений ним мобільний телефон своєму приятелю ОСОБА_4 , якому напередодні вчинення крадіжки не повідомляв про свої злочинні наміри, та з яким попередньо не домовлявся з приводу подальшого збуту телефону, будучи обізнаним щодо повнолітнього віку ОСОБА_4 , звернувся до останнього із пропозицією щодо укладання ОСОБА_4 договору фінансового кредиту під заставу викраденого ним мобільного телефону, запропонувавши поділити отримані за договором фінансового кредиту грошові кошти (суму кредиту) порівну, та гарантувавши, таким чином ОСОБА_4 отримання майнової вигоди за виконану протиправну роботу. Усвідомлюючи, що мобільний телефон, який мав при ОСОБА_3 , одержаний останнім кримінально протиправним шляхом, будучи обізнаним про обставини вчиненого ОСОБА_3 злочину, керуючись корисливими мотивами та зацікавленим в отриманні майнової вигоди, ОСОБА_4 погодився на пропозицію ОСОБА_3 щодо здійснення ним в подальшому реалізації викраденого мобільного телефону, та прийняв від ОСОБА_3 мобільний телефон, почавши його в подальшому зберігати, утримуючи при собі. 29 червня 2023 року, приблизно о 06 год., ОСОБА_4 , сумісно із ОСОБА_3 , прийшов до ломбарду ПТ «Ломбард «ТОП» «Імперіал» Аксентьєв О.О. і компанія», розташованого по вул. Верстатобудівників, 14 м. Павлограда Дніпропетровської області, де, надавши свій паспорт для посвідчення особи, усвідомлюючи злочинний характер вчинюваних дій, обізнаний щодо кримінально протиправного шляху одержання наявного в його володінні мобільного телефону торгівельної марки «Motorola», модель якого - НОМЕР_1 , реалізував - передав працівникові ломбарду вказаний мобільний телефон в якості предмету застави, уклавши договір фінансового кредиту за N? DP-12.78030/0.22741 від 29 червня 2023 року, отримавши грошові кредитні кошти в сумі 1500 грн., здійснивши таким чином відчуження майна, здобутого кримінально протиправним шляхом. Вчинивши протиправні дії по збуту раніше викраденого ОСОБА_3 мобільного телефону, ОСОБА_4 , отримавши грошові кошти за його відчуження, розпорядився отриманими за договором грошовими коштами сумісно із ОСОБА_3 на власний розсуд.

У судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 в присутності соціального педагога свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті він згоден, та додав, що 28 червня 2023 року, після 22 год. він разом зі своїми приятелями ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , прийшли до дому до свого сусіда ОСОБА_10 за адресою: квартира АДРЕСА_3 , де гостювали. Знаходячись в спальній кімнаті вказаної квартири, та побачивши на дивані мобільний телефон, він його викрав, та потім передав ОСОБА_4 для реалізації через ломбард. Виручені кошти вони поділили порівну. З вартістю викраденого телефону він згоден, та у скоєному щиро кається. Шкоду потерпілому відшкодовано.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він згоден, та додав, що 28 червня 2023 року, після 22 год. він разом зі своїми приятелями ОСОБА_3 , та ОСОБА_9 , прийшли до дому до свого сусіда ОСОБА_10 за адресою: квартира АДРЕСА_3 , де гостювали. Через деякий час ОСОБА_3 показав йому мобільний телефон, який запропонував здати в ломбард. Проте, що телефон ОСОБА_3 викрав, він не знав. 29 червня 2023 року, приблизно о 06 год., він сумісно із ОСОБА_3 , прийшов до ломбарду розташованого по вул. Верстатобудівників, 14 м. Павлограда Дніпропетровської області, де, надавши свій паспорт для посвідчення особи, передав працівникові ломбарду вказаний мобільний телефон в якості предмету застави, уклавши договір фінансового кредиту, та отримавши кошти в сумі 1500 грн. якими сумісно із ОСОБА_3 розпорядились на власний розсуд. У скоєному він щиро кається, та шкоду потерпілому відшкодовано.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений її син, та про вчинений ним злочин вона дізналася від працівників поліції. На сьогодні потерпілому шкода відшкодована, та останній до неї, та до сина претензій не має. Син проживає з нею в одній квартирі, та має всі умови для навчання та проживання. Син має задовільний стан здоров`я. Однак вона втратила контроль над сином, так як той її не слухається, та веде самостійний спосіб життя. Вона буде робити все можливе, щоб її син став на шлях виправлення.

Крім того, вина обвинувачених, кожного окремо, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду приміщення від 18.09.2023 року, згідно якого в присутності понятих за участю потерпілого ОСОБА_10 було оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , та відповідною фото таблицею до нього ( а.с. 23-27 Том 1 );

- протоколом огляду місцевості та речей від 29.07.2023 року, згідно якого в присутності понятих було оглянуто ділянку місцевості за адресою: м. Павлоград, вул. Верстатобудівників,14, де знаходиться ломбард «Імперіал». В ході проведення огляду було виявлено мобільний телефон марки «Motorola», модель якого - НОМЕР_1 , який в подальшому було вилучено (а. с. 28-33 Том 1 );

- висновком експерта № СЕ-19/104-23/31600-ТВ від 12.09.2023 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Motorola», модель якого - НОМЕР_1 на час його викрадення становила 2482,67 грн. (а.с. 40-43 Том 1);

- протоколом огляду речей від 12.09.2023 року, згідно якого за участю потерпілого ОСОБА_10 було оглянуто мобільний телефон марки «Motorola», модель якого - НОМЕР_1 , та чохол до нього ( а.с. 44-48 Том 1);

- протоколом огляду речей від 12.09.2023 року, згідно якого, за участю потерпілого ОСОБА_10 було оглянуто мобільний телефон марки «Motorola», модель якого - НОМЕР_1 , та його вміст, а саме номери телефонів, фотознімки. ( а.с. 50-56 Том 1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.09.2023 року за участю н/л обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника та законного представника, згідно якого н/л ОСОБА_3 повідомив про обставини скоєння ним кримінального правопорушення. ( а. с. 70-74 Том 1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.10.2023 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якого останній повідомив про обставини скоєння ним кримінального правопорушення. ( а. с. 75-79 Том 1).

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого, дослідивши письмові матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши письмові матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду, та його дії вірно кваліфіковані за ст. 198 КК України, а саме як - заздалегідь не обіцяне зберігання та збут майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом за відсутністю ознак легалізації (відмивання) майна, одержаного кримінально протиправним шляхом.

Під час визначення покарання обвинуваченим, кожному окремо, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання н/л обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання н/л обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем навчання характеризується негативно, вину визнав у повному обсязі, шкоду потерпілому відшкодовано.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Крім того, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.10.2023 року н/л ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, та звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст. 69 КК України суд вважає можливим призначити н/л обвинуваченому ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, так як обвинувачений визнав свою вину повністю, розкаявся в тім, що сталося, активно сприяв розкриттю злочину, являється неповнолітнім, та бажає стати на шлях виправлення, продовжити навчання та останнім часом виховувався в неповній сім`ї. Суд також враховує позицію потерпілого, який просить суд не позбавляти ОСОБА_3 волі, та претензій він до останнього не має.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів шляхом поглинання покарання, призначеного за цим вироком, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.010.2023 року, яким він був засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України на 1 рік, так як останній вчинив злочин, до постановлення попереднього вироку.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого н/л ОСОБА_3 ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відношення останнього до того, що сталося, суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.ст.75,104 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії не тяжких злочинів, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнав у повному обсязі, шкоду потерпілому відшкодовано.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ст. 198 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відношення останнього до того, що сталося, а саме визнання своєї вини, щире каяття, суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 року, яким визнано винним та засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України до 200 годин громадських робіт, слід виконувати самостійно.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених, кожного окремо, та попередження вчинення ними злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 та із законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 з кожного окремо, в дохід держави.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Неповнолітнього ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з застосуванням положень ст.69 КК України.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання зазначеного вироку вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.10.2023 року, визначити неповнолітньому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.ст. 75,104 КК України звільнити н/л ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 ( два ) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 року, яким визнано винним, та засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України до 200 годин громадських робіт, виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 956 ( дев`ятсот п`ятдесят гривень) на користь держави .

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 956 ( дев`ятсот п`ятдесят гривень) на користь держави .

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме телефон торгівельної марки «Motorola», модель якого - НОМЕР_1 , який передано під зберігальну розписку ОСОБА_10 , після набрання вироку законної сили залишити останньому за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1