Провадження № 1-кп/127/532/23

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження №0000145 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з загальною середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, раніше судимого, а саме: 27.09.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України, з врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, 31.03.2023 приблизно о 22 год, знаходячись неподалік магазину «Продукти», розташованого по вул. Магістрацька, 92 в м. Вінниці, помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 . Підійшовши до останнього, ОСОБА_4 помітив в його руках мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 9А» 2GB RAM 32GB ROM імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного власного збагачення, ОСОБА_4 під приводом зателефонувати, попросив в ОСОБА_6 його мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 9А» 2GB RAM 32GB ROM імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , пообіцявши відразу після розмови повернути телефон, при цьому, запевняючи ОСОБА_6 в доброзичливості своїх намірів, як гарантію повернення телефону, вводячи в оману останнього, передав йому свій мобільний телефон «Nokia 6030», у несправному стані, який не представляє матеріальної цінності.

ОСОБА_6 , повіривши в добропорядність ОСОБА_4 , надав останньому, для здійснення одного телефонного дзвінка, свій вищевказаний мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 9А» 2GB RAM 32GB ROM імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , ринкова вартість якого, згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-23/6930-ТВ від 14.04.2023 становить 2083,33 грн. В цей час ОСОБА_4 , вдаючи начебто телефонну розмову, почав відходити від ОСОБА_6 , а коли відійшов на достатню відстань, скориставшись тим, що потерпілий відволікся, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2083,33 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим йому злочином, свою вину визнав у повному обсязі, підтвердив обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті та погодилася з кваліфікацією його дій. Зокрема, повідомив, що дійсно 31.03.2023 у вечірню пору доби, знаходячись неподалік магазину «Продукти», розташованого по вул. Магістрацька, 92 в м. Вінниці, помітив потерпілого ОСОБА_6 , який в руках тримав мобільний телефон «Хіаоmі». Після цього, бажаючи заволодіти належним потерпілому телефоном, попросив останнього подзвонити з його телефону. І щоб у потерпілого не виникло будь-яких сумнівів з приводу його «порядності», віддав йому на час дзвінка свій старий телефон. Обвинувачений зауважив, що навмисно так вчинив, оскільки його телефон був дешевий та несправний, тому не мав наміру повертати його. Вдаючи розмову по телефону потерпілого, поступово віддалявся від останнього, а коли він втратив пильність, то втік. Наступного дня, знайшовши попередньо знайомого, документами якого скористався у ломбарді, телефон ОСОБА_6 здав у заставу, а виручені кошти витратив на власні потреби. Обвинувачений акцентував увагу суду на тому, що розумів, що чинить незаконно, проте наразі зробив для себе належні висновки, щиро шкодує про вчинене та просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність. В заяві також зазначив, що претензій до обвинуваченого не має. Щодо обрання міри покарання покладається на розсуд суду.

Вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченого, його захисника, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність його позиції, роз`яснивши ОСОБА_4 наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його права оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченим вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволять ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме беззаперечне визнання ним своєї вини та щире каяття; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином; особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що злочин вчинений умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного власного збагачення; особу обвинуваченого, який 27.09.2022 вже був засуджений Вінницьким міським судом Вінницької області за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України, з врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, однак після цього належних висновків для себе не зробив і знову вчинив умисний злочин, за яким обвинувачується по даному кримінальному провадженню. Також судом враховано негативну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 за місцем проживання останнього (скарги на його хуліганську поведінку, постійні крадіжки, агресивне відношення до людей), надану головою комітету мікрорайону «КОРЕЯ» за № 11 від 20.04.2023. При цьому, відповідно до характеристики наданої благодійним фондом «Архангел» - обвинувачений характеризується з позитивної сторони (показав себе як чесний, принциповий, доброзичливий волонтер). Крім того, судом враховано й ту обставину, що обвинувачений не перебуває на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яке проявилося у визнанні обвинуваченим факту вчинення кримінального протиправного діяння, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Водночас, суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

За вищевикладених обставин, суд, проаналізувавши поведінку обвинуваченого, який визнав свою вину та щиро розкаявся, готовий нести покарання за вчинене, а також враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора та потерпілого, висловлену останнім в письмовій заяві, вважає, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах визначених санкцією статті.

Остаточне покарання суд призначає з урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2022.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження обвинуваченому не обирався. Підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає, з огляду на незаявлення такого клопотання прокурором.

Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/102-23/6930-ТВ від 14.04.2023 в сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн, оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ним злочину.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 190 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2022 року, призначивши остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання на виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/102-23/6930-ТВ від 14.04.2023 в сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2023 по справі № 127/9718/23, на майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia» моделі 6030 ІМЕІ: НОМЕР_3 та договір позики № 6.2023.1325 від 01.04.2023 із ВП № 6 ПТ «Ломбард Приват» на заставу мобільного телефону «Redmi 9А 2/32» скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000145, а саме:

- мобільний телефон марки «Nokia» моделі 6030 ІМЕІ: НОМЕР_3 , поміщений до спеціального пакету «Національна поліція України Слідче Управління» № PSP1100649, який відповідно до квитанції № 3979 від 07.04.2023 зберігається в камері зберігання речових доказів Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області та який належить ОСОБА_4 повернути власнику;

- договір позики № 6.2023.1325 від 01.04.2023 із ВП № 6 ПТ «Ломбард Приват» на заставу мобільного телефону «Redmi 9А 2/32» - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: