Справа № 297/1253/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Берегово

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Берегове клопотання захистника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу та клопотання старшого слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 погодженого прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000185 про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України

встановив:

Захистник обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 подала до суду через канцелярію клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Своє клопотання мотивує тим, що її підзахистний раніше не судимий, одружений і має на утриманні дітей. Досудове розслідуання майже закінчено, всіх свідків та потерпілого допитано.

Прокурор в свою чергу звернувся з клопотанням до суду, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , своє клопотання мотивував тим, що 12 травня 2022 року, в невстановлений на даний час слідством точний час, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, проживаючи в потерпілого ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_1 з 15.03.2022 в статусі біженців, скориставшись відсутністю потерпілого, таємно, в період воєнного стану, викрали із чорного пальто, яке знаходилось в гардеробі за вищевказаною адресою, грошові кошти в сумі 170 000 гривень та зникли з місця події з викраденими грошовими коштами, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій за попередньою змовою групою осіб, вчиненій в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про зміну запобіжного заходу заперечив та просив у його задоволенні відмовити як у недовведенному, а стосовно клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу підтримав, з підстав зазначених в такому та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив у задоволенні клопотання про продовження строку відмовити, а клопотання свого захистника задовольнити повністю змінивши відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом для нього.

Захисник ОСОБА_9 підтримала позицію свого підзахистного вважала клопотання прокурора про продовження строку застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу вигляді тримання під вартою безпідставним, просила в його задоволенні відмовити. Натомість підтримала своє клопотання та звернула увагу суду, що ОСОБА_4 ніколи не переховувався від поліції та суду, а тому відсутні достатні підстави про наявність ризиків.

Заслухавши думку учасників судового розгляду клопотання, дослідивши матеріали такого, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1). Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Разом з тим, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах. Однак, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При вирішенні клопотання про продовження строку застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та тяжкість покарання, що йому загрожує.

В ході судового розгляду клопотання про продовження строку застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від пяти до восьми років, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, усвідомлюючи, що йому загрожує реальна міра покарання, та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Крім того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 не має постійного місця проживає на території м. Берегове Закарпатської області, де розташований орган, який здійснює розгляд справи, що також дає підстави вважати, що такий може переховуватися від суду.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб в даному кримінальному провадженні, шляхом погрози чи тиску, з метою зміни їх показів чи відмови від надання таких в ході досудового розслідування оскільки покази дані на досудовому розслідуванні, судом до уваги не беруться.

Крім того, слідчий суддя вважає, що існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, знаходячись на волі, зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Аналогічним чином ОСОБА_4 незаконно впливати на понятих, які брали участь у слідчих діях.

Також, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Так, на думку суду, в судовому засіданні, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п 1, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, суд враховує, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчим суддею Берегівського районного суду Закарпатської області було встановлено наявність вищевказаних ризиків, у зв`язку з чим, ухвалою слідчого судді відносно м було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, вказані ризики не зменшились та продовжують існувати.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Таким чином, на думку слідчого судді, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, з врахуванням встановлених обставин, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що ОСОБА_4 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також те, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає клопотання слідчого про продовження строку застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведеним, таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає, що відсутні підстави для зміни відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під варто на домашній арешт, та відмови у застосуванні такого, як просила сторона захисту, оскільки застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, встановленим в ході судового розгляду даного клопототання.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

А тому суд вважає визначений раныше розмір застави в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є необхідним та є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 встановлених обов`язків.

При цьому, суд вважає, що в разі внесення підозрюваним застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

ухвалив:

У задоволенні захистника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу в рамках кримінального провадження № 0000185 відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Клопотання старшого слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Димерка Броварського району Київської області, мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, продовжити на 34 дні з 13.07.2022 року в межах строку досудового розслідування - до 15.08.2022 року включно, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 (сто девяносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі визначення застави у сумі не менше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень, а також покласти обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за першим викликом до слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, прокурора, слідчого судді та суду; не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні № 0000185 від 13.05.2022, зокрема, із підозрюваним ОСОБА_7 щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1