Ухвала

Іменем України

28 вересня 2023 року

м. Київ

провадження № 51-408 зп17

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 9 березня 2006 року в порядку, передбаченому Главою 33 КПК України, з доданим до неї клопотанням про поновлення строку на подання такої заяви.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2005 року ОСОБА_1 засуджено за п. 12 ч. 2 ст. 115, п. п. 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду України від 9 березня 2006 року вказаний вирок апеляційного суду скасовано в частині вирішення цивільного позову і в цій частині направлено справу на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без зміни.

Засуджений ОСОБА_1 звернувся із заявою, у якій просить переглянути ухвалу Верховного Суду України від 9 березня 2006 року в порядку, передбаченому ст. 445 КПК України (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII). Для цього просить поновити йому пропущений строк, посилаючись на те, що він не має юридичної освіти.

Мотиви Верховного Суду

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - Закон), яким внесено зміни до КПК України та виключено з тексту цього Кодексу Главу 33 (статті 444-456 КПК України).

Відповідно до пункту 1 параграфу 3 розділу 4 Закону заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду й розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Однак такий порядок не може бути застосований до заяв, які подані після набрання чинності зазначеним Законом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Крім того, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно- правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти мають пряму дію в часі, тобто регулюють відносини, що виникли після набрання чинності цими

актами, а також відносини, які виникли до набрання чинності нормативно-правовими актами і продовжують існувати на час набрання ними чинності. У другому випадку такі акти поширюються на ці відносини з моменту набрання чинності, а не з моменту виникнення відповідних відносин. В окремих випадках законодавець вказівкою в перехідних положеннях «нового» нормативно-правового акта може зберегти праворегуляторний вплив визнаного нечинним нормативно-правового акта на певні суспільні відносини, які продовжують тривати після набрання чинності «новим» (переживаюча дія).

Здатність закону регулювати відносини з моменту їхнього виникнення у минулому, є зворотною дією нормативно-правового акта в часі, яка для цілей стабільності суспільних відносин застосовується лише в разі скасування чи пом`якшення юридичної відповідальності.

Тобто, раніше чинний закон перестає застосовуватись у кримінальному провадженні після набрання чинності новим законом. На відміну від кримінального (матеріального) закону, новий кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження.

Процесуальний закон ніколи не має зворотної сили, бо застосовується лише той, що є чинним на момент виконання процесуальної дії або прийняття процесуального рішення.

Такий висновок викладений, зокрема, в постановах Касаційного кримінального суду від 12 листопада 2020 року (справа № 757/51013/19-к) та від 14 квітня 2021 року (справа № 991/2902/20).

Отже, на час звернення засудженого з відповідною заявою відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо ії розгляду, а тому питання щодо пропуску строку не розглядається.

З огляду на викладене, оскільки відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо розгляду заяви засудженого про перегляд ухвали Верховного Суду України від 9 березня 2006 року в порядку ст. 445 Глави 33 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, ч. 1 ст. 5, ст. 441 КПК України повернути цю заяву ОСОБА_1 .

З цих підстав Суд постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_1 його заяву про перегляд ухвали Верховного Суду України від 9 березня 2006 року в порядку, передбаченому ст. 445 КПК України, разом із усіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4