Справа № 461/7194/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/700/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2023 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, неодруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 309 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7

захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_11

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України та виправдано за відсутності в його діях складу злочину передбаченого ч. ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.

ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та обрано йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбуття призначеного покарання із визначенням 1 (одного) року іспитового строку.

ОСОБА_10 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України та виправдано за відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч. ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.

ОСОБА_10 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та обрано йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень.

На підставі ст.ст. 49, 74 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, ОСОБА_10 звільнено від призначеного покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень.

За вироком суду, згідно обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи у м.Києві, на початку березня 2018 року, за попередньою змовою групою осіб, взявши на себе роль організатора злочину та залучивши за грошову винагороду ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які виконували роль організатора та виконавця відповідно, керуючи діями останніх, організував вчинення 23.03.2018, приблизно о 14 год., на місці паркування туристичних автобусів, що розташоване навпроти будівель під №1 на вулиці Кривоноса та під №34 на вулиці Винниченка у м.Львові, терористичного акту шляхом підпалу із використанням запалювальної речовини, яка складалась із суміші бензину і мастила, пасажирського автобуса марки «Scania-Irizar», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , номер кузова (VIN-код) № НОМЕР_2 , 2010 року випуску, що створювало небезпеку для життя та здоров`я людей, а також заподіяння значної майнової шкоди, з метою залякування населення та провокування міжнародного ускладнення у відносинах України та Республіки Польща. Разом з тим, вважаючи, що вчиненим злочином не досягнуто його мети, оскільки даний злочин не набув широкого розголосу, ОСОБА_9 , перебуваючи у м.Києві, у проміжку часу з 24 по 28 березня 2018 року, прийняв рішення повторно організувати вчинення терористичного акту шляхом підпалу у м.Львові пасажирського автобуса з реєстраційними номерними знаками Республіки Польща, з метою залякування населення та провокування міжнародного ускладнення у відносинах України та Республіки Польща. З метою реалізації свого злочинного задуму, спрямованого на вчинення терористичного акту, ОСОБА_9 у проміжку часу з 24 по 28 березня 2018 року зустрівся у м.Києві із ОСОБА_10 та, мотивуючи недосягненням мети вчинення попереднього злочину, запропонував останньому за грошову винагороду організувати вчинення терористичного акту в м. Львові шляхом вчинення підпалу пасажирського автобуса з реєстраційними номерами Республіки Польща, залишивши при цьому на місці злочину листівки, розфарбовані чорним та червоним кольорами для справляння враження вчинення злочину представниками націоналістичних сил України, з метою залякування населення, у першу чергу іноземних громадян, викликання паніки, страху з приводу відвідування України, а також з метою провокування міжнародного ускладнення у відносинах України та Республіки Польща. Отримавши згоду ОСОБА_10 на вчинення злочину, ОСОБА_9 забезпечив останнього грошовими коштами та агітаційними матеріалами для реалізації злочинного умислу на вчинення терористичного акту, дав вказівку повідомляти про хід підготовки до терористичного акту та результати його вчинення через засоби зв`язку, використовуючи елементи конспірації з метою запобігання викриття їх протиправної діяльності.

При цьому, ОСОБА_9 організовуючи вчинення терористичного акту та залучаючи до його вчинення ОСОБА_10 , обов`язковою умовою вчинення терористичного акту визначив підпал у м.Львові пасажирського автобуса з реєстраційними номерними знаками Республіки Польща та залишення на місці злочину листівок, розфарбованих чорним та червоним кольорами для справляння враження вчинення злочину представниками націоналістичних сил України, не конкретизуючи безпосереднє місце вчинення злочину у м.Львові та не обираючи об`єкт злочину із конкретними ідентифікаційними ознаками 28 березня 2018 року в м. Вишгород Київської області ОСОБА_10 , на виконання злочинної вказівки ОСОБА_9 та керуючись інструкціями останнього, зустрівся із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким знайомий з 2016 року, та запропонував останньому за грошову винагороду вчинити у період з 30 березня по 2 квітня 2018 року у м. Львові підпал пасажирського автобуса з реєстраційними номерами Республіки Польща, залишивши на місці злочину листівки із зображенням червоного і чорного кольорів для справляння враження здійснення вказаних протиправних дій представниками націоналістичних сил України. На вказану пропозицію ОСОБА_10 ОСОБА_12 погодився. Отримавши згоду ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , діючи згідно вказівок ОСОБА_9 , повідомив ОСОБА_12 про необхідність виїхати у м. Львів, підготувати запалювальну суміш, підшукати у даному місті об`єкт терористичного акту пасажирський автобус з реєстраційними номерами Республіки Польща, здійснити його підпал та приклеїти на видному місці або на самому автобусі листівки, розфарбовані у червоний та чорний кольори. Для забезпечення виконання ОСОБА_12 відведеної йому ролі, ОСОБА_10 , діючи згідно вказівок ОСОБА_9 , надав ОСОБА_12 2000 грн., сім-картку оператора мобільного зв`язку для повідомлення про вчинення терористичного акту, а також три листівки на аркуші паперу формату А4, розфарбовані чорним та червоним кольорами.

При цьому, ОСОБА_10 наголосив ОСОБА_12 про необхідність дотримання правил конспірації як під час готування до терористичного акту, так і після його вчинення, а також у вказані ОСОБА_10 спосіб та формі, що доведена йому до відома ОСОБА_9 , інформувати його про вчинення підпалу. 31 березня 2018 року ОСОБА_12 , на виконання відведеної йому ОСОБА_10 , згідно досягнутої із ОСОБА_9 злочинної домовленості, ролі виконавця терористичного акту шляхом вчинення у м. Львові підпалу пасажирського автобуса з реєстраційними номерами Республіки Польща, виїхав на попутному невстановленому автомобілі у м. Львів. Одночасно, ОСОБА_9 отримував інформацію від ОСОБА_10 про хід готування до вчинення терористичного акту ОСОБА_12 . Того ж дня, прибувши у м. Львів у вечірній час, ОСОБА_12 з метою попередження нанесення шкоди життю чи здоров`ю людей або заподіяння значної майнової шкоди звернувся в Управління СБ України у Львівській області та повідомив про протиправну діяльність ОСОБА_10 01 квітня 2018 року ОСОБА_9 за допомогою мобільного телефону, використовуючи наперед узгоджені умовні слова, отримав від ОСОБА_10 доповідь про нібито вчинення ОСОБА_12 терористичного акту шляхом підпалу пасажирського автобуса з реєстраційними номерами Республіки Польща у м. Львові на вул. Стрийській.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 у невстановлені органом досудового розслідування час, місці та спосіб, умисно, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 , Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, всупереч передбаченого законом порядку придбав 46 (сорок шість) пістолетних патронів кал. 9мм Р.А., які відносяться до бойових припасів до вогнепальної зброї, після чого перемістив їх за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де зберігав до 01.04.2018 без передбаченого законом дозволу, помістивши на полицю зі своїми особистими речами в гардеробі. 01.04.2018 за адресою фактичного проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході проведення обшуку слідчим слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області, серед інших речей та предметів, виявлено та вилучено 46 набоїв (патронів).

У відповідності до висновку експерта Львівського НДЕКЦ МВС України № 5/147 від 24.05.2018, 46 (сорок шість) пістолетних патронів кал. 9мм Р.А., які споряджені еластичним вражаючим елементом, вилучені 01.04.2018 за адресою фактичного проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , є боєприпасами, придатними до стрільби зі зброї кал. 9мм Р.А., конструкція яких дозволяє проводити постріли такими патронами. Дані патрони виготовлені шляхом саморобної зборки з складових частин промислового виготовлення куль, порохового заряду та капсюльованих гільз холостих патронів сучасного чеського виробництва.

Крім того, згідно обвинувального акту, на початку березня 2018 року в м.Києві (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) обвинувачений ОСОБА_9 запропонував обвинуваченому ОСОБА_10 за грошову винагороду організувати вчинення терористичного акту в м. Львові шляхом вчинення підпалу пасажирського автобуса з реєстраційними номерами Республіки Польща, залишивши при цьому на місці злочину листівки, розфарбовані чорним та червоним кольорами для справляння враження вчинення злочину представниками націоналістичних сил України, з метою залякування населення, у першу чергу іноземних громадян, викликання паніки, страху з приводу відвідування України, а також з метою провокування міжнародного ускладнення у відносинах України та Республіки Польща. Отримавши згоду ОСОБА_10 на вчинення злочину, ОСОБА_9 забезпечив останнього грошовими коштами та агітаційними матеріалами для реалізації злочинного умислу на вчинення терористичного акту.

Приблизно в період з 14 березня 2018 року по 20 березня 2018 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) в м. Києві ОСОБА_10 , на виконання злочинної вказівки ОСОБА_9 , зустрівся із ОСОБА_12 , з яким знайомий з 2016 року, та запропонував останньому за грошову винагороду вчинити у період з 21 березня по 23 березня 2018 року у м. Львові підпал пасажирського автобуса з реєстраційними номерами Республіки Польща, залишивши на місці злочину листівки із зображенням червоного і чорного кольорів для справляння враження здійснення вказаних протиправних дій представниками націоналістичних сил України. На вказану пропозицію ОСОБА_10 ОСОБА_12 погодився. Отримавши згоду ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , діючи згідно вказівок ОСОБА_9 , повідомив ОСОБА_12 про необхідність виїхати у м. Львів, де ОСОБА_10 йому буде надано заздалегідь підготовлену запалювальну суміш та вказано на підшуканий у даному місті об`єкт терористичного акту пасажирський автобус з реєстраційними номерами Республіки Польща, а також необхідність здійснити його підпал та приклеїти на видному місці або на самому автобусі листівки із зображенням червоно-чорного прапора. За вчинення вказаних дій ОСОБА_10 пообіцяв ОСОБА_12 в якості винагороди попередньо придбаний ОСОБА_12 в місті Львові за грошові кошти ОСОБА_9 в розмірі 400 доларів США, передані йому через ОСОБА_10 , автомобіль марки «ВАЗ-2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Для забезпечення виконання ОСОБА_12 відведеної йому ролі, ОСОБА_10 , виконуючи надані ОСОБА_9 вказівки щодо вчинення злочину, надав ОСОБА_12 грошові кошти, мобільний телефон та сім-картку оператора мобільного зв`язку для повідомлення про вчинення терористичного акту. При цьому, ОСОБА_10 наголосив ОСОБА_12 про необхідність дотримання правил конспірації як під час готування до терористичного акту, так і після його вчинення, а також у визначені ОСОБА_9 спосіб та формі інформувати ОСОБА_10 про вчинення підпалу. 21 березня 2018 року ОСОБА_12 , на виконання відведеної йому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ролі виконавця терористичного акту шляхом вчинення у м. Львові підпалу пасажирського автобуса з реєстраційними номерами Республіки Польща, виїхав з міста Києва залізничним транспортом до міста Львова, прибувши до місця призначення того ж дня.

Діючи згідно вказівок ОСОБА_9 та з метою забезпечення виконання ОСОБА_12 відведеної йому ролі у вчиненні терористичного акту, ОСОБА_10 22 березня 2018 року зустрівся з ОСОБА_12 у місті Львові та надав йому чорний поліетиленовий пакет із заздалегідь підготовленою ним ємністю із запалювальною речовиною для використання під час вчинення терористичного акту та декілька листівок на аркуші паперу формату А4, розфарбованих чорним та червоним кольорами, а також вказав на місце вчинення терористичного акту, що знаходиться на місці паркування туристичних автобусів, що розташоване навпроти будівель під №1 на вулиці Кривоноса та під №34 на вулиці Винниченка у м.Львові.

Крім того, ОСОБА_10 надано ОСОБА_12 придбаний за гроші та за вказівкою ОСОБА_9 автомобіль марки «ВАЗ-2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , для конспіративного пересування по місту Львову і залишення місця вчинення злочину. 23 березня 2018 року, прибувши на місце паркування туристичних автобусів, що розташоване навпроти будівель під №1 на вулиці Кривоноса та під №34 на вулиці Винниченка у м.Львові, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_12 на виконання спільного злочинного умислу і безпосередніх вказівок ОСОБА_10 , який, у свою чергу, виконував вказівки ОСОБА_9 , з метою вчинення терористичного акту вилив на задню ліву пару коліс пасажирського автобуса марки «Scania-Irizar», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , номер кузова (VIN-код) № НОМЕР_2 , 2010 року випуску, отриману від ОСОБА_10 запалювальну суміш, яка складалась із суміші бензину та мастила, та наклеїв на корпус вказаного автобуса декілька листівок на аркушах паперу формату А4, розфарбованих чорним та червоним кольорами. Виконавши дані дії та бажаючи виконати відведену йому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 роль виконавця злочину, ОСОБА_12 вчинив підпал даного пасажирського автобусу шляхом запалювання вилитої ним суміші, після чого покинув місце вчинення злочину.

Того ж дня, ОСОБА_12 за допомогою мобільного телефону, використовуючи наперед узгоджені умовні слова, здійснив доповідь ОСОБА_10 , а останній ОСОБА_9 , про вчинення терористичного акту шляхом підпалу пасажирського автобуса з реєстраційними номерами Республіки Польща.

Крім того, згідно обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи у м.Києві, на початку березня 2018 року, за попередньою змовою групою осіб, взявши на себе роль організатора злочину та залучивши за грошову винагороду ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які виконували роль організатора та виконавця відповідно, керуючи діями останніх, організував вчинення 23.03.2018, приблизно о 14 год., на місці паркування туристичних автобусів, що розташоване навпроти будівель під №1 на вулиці Кривоноса та під №34 на вулиці Винниченка у м.Львові, терористичного акту шляхом підпалу із використанням запалювальної речовини, яка складалась із суміші бензину і мастила, пасажирського автобуса марки «Scania-Irizar», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , номер кузова (VIN-код) № НОМЕР_2 , 2010 року випуску, що створювало небезпеку для життя та здоров`я людей, а також заподіяння значної майнової шкоди, з метою залякування населення та провокування міжнародного ускладнення у відносинах України та Республіки Польща. Разом з тим, вважаючи, що вчиненим злочином не досягнуто його мети, оскільки даний злочин не набув широкого розголосу, ОСОБА_9 , перебуваючи у м.Києві, у проміжку часу з 24 по 28 березня 2018 року, прийняв рішення повторно організувати вчинення терористичного акту шляхом підпалу у м.Львові пасажирського автобуса з реєстраційними номерними знаками Республіки Польща, з метою залякування населення та провокування міжнародного ускладнення у відносинах України та Республіки Польща.

З метою реалізації свого злочинного задуму, спрямованого на вчинення терористичного акту, ОСОБА_9 у проміжку часу з 24 по 28 березня 2018 року зустрівся у м.Києві із ОСОБА_10 та, мотивуючи недосягненням мети вчинення попереднього злочину, запропонував останньому за грошову винагороду організувати вчинення терористичного акту в м. Львові шляхом вчинення підпалу пасажирського автобуса з реєстраційними номерами Республіки Польща, залишивши при цьому на місці злочину листівки, розфарбовані чорним та червоним кольорами для справляння враження вчинення злочину представниками націоналістичних сил України, з метою залякування населення, у першу чергу іноземних громадян, викликання паніки, страху з приводу відвідування України, а також з метою провокування міжнародного ускладнення у відносинах України та Республіки Польща. Отримавши згоду ОСОБА_10 на вчинення злочину, ОСОБА_9 забезпечив останнього грошовими коштами та агітаційними матеріалами для реалізації злочинного умислу на вчинення терористичного акту, дав вказівку повідомляти про хід підготовки до терористичного акту та результати його вчинення через засоби зв`язку, використовуючи елементи конспірації з метою запобігання викриття їх протиправної діяльності. При цьому, ОСОБА_9 організовуючи вчинення терористичного акту та залучаючи до його вчинення ОСОБА_10 , обов`язковою умовою вчинення терористичного акту визначив підпал у м.Львові пасажирського автобуса з реєстраційними номерними знаками Республіки Польща та залишення на місці злочину листівок, розфарбованих чорним та червоним кольорами для справляння враження вчинення злочину представниками націоналістичних сил України, не конкретизуючи безпосереднє місце вчинення злочину у м.Львові та не обираючи об`єкт злочину із конкретними ідентифікаційними ознаками. 28 березня 2018 року в м. Вишгород Київської області ОСОБА_10 , на виконання злочинної вказівки ОСОБА_9 та керуючись інструкціями останнього, зустрівся із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким знайомий з 2016 року, та запропонував останньому за грошову винагороду вчинити у період з 30 березня по 2 квітня 2018 року у м. Львові підпал пасажирського автобуса з реєстраційними номерами Республіки Польща, залишивши на місці злочину листівки із зображенням червоного і чорного кольорів для справляння враження здійснення вказаних протиправних дій представниками націоналістичних сил України. На вказану пропозицію ОСОБА_10 ОСОБА_12 погодився. Отримавши згоду ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , діючи згідно вказівок ОСОБА_9 , повідомив ОСОБА_12 про необхідність виїхати у м. Львів, підготувати запалювальну суміш, підшукати у даному місті об`єкт терористичного акту пасажирський автобус з реєстраційними номерами Республіки Польща, здійснити його підпал та приклеїти на видному місці або на самому автобусі листівки, розфарбовані у червоний та чорний кольори.

Для забезпечення виконання ОСОБА_12 відведеної йому ролі, ОСОБА_10 , діючи згідно вказівок ОСОБА_9 , надав ОСОБА_12 2000 грн., сім-картку оператора мобільного зв`язку для повідомлення про вчинення терористичного акту, а також три листівки на аркуші паперу формату А4, розфарбовані чорним та червоним кольорами. При цьому, ОСОБА_10 наголосив ОСОБА_12 по необхідність дотримання правил конспірації як під час готування до терористичного акту, так і після його вчинення, а також у вказані ОСОБА_10 спосіб та формі, що доведена йому до відома ОСОБА_9 , інформувати його про вчинення підпалу. 31 березня 2018 року ОСОБА_12 , на виконання відведеної йому ОСОБА_10 , згідно досягнутої із ОСОБА_9 злочинної домовленості, ролі виконавця терористичного акту шляхом вчинення у м. Львові підпалу пасажирського автобуса з реєстраційними номерами Республіки Польща, виїхав на попутному невстановленому автомобілі у м. Львів. Одночасно, ОСОБА_9 отримував інформацію від ОСОБА_10 про хід готування до вчинення терористичного акту ОСОБА_12 . Того ж дня, прибувши у м. Львів у вечірній час, ОСОБА_12 з метою попередження нанесення шкоди життю чи здоров`ю людей або заподіяння значної майнової шкоди звернувся в Управління СБ України у Львівській області та повідомив про протиправну діяльність ОСОБА_10 01 квітня 2018 року ОСОБА_9 за допомогою мобільного телефону, використовуючи наперед узгоджені умовні слова, отримав від ОСОБА_10 доповідь про нібито вчинення ОСОБА_12 терористичного акту шляхом підпалу пасажирського автобуса з реєстраційними номерами Республіки Польща у м. Львові на вул. Стрийській.

Крім того, ОСОБА_10 у невстановлений у ході досудового розслідування час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання наркотичного засобу, незаконно придбав без мети збуту подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, що містить психоактивний компонент тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Усвідомлюючи те, що дана речовина відноситься до наркотичного засобу, обіг якого заборонено, переніс вказану речовину до гаражу, що перебуває у його володінні та розташований біля будинку 4 на вулиці Толбухіна у місті Києві (координати 50.464390, 30.418536), та незаконно зберігав без мети збуту, помістивши на полицю в гаражі, до 01.04.2018.

01 квітня 2018 року, у володінні ОСОБА_10 , а саме у вищевказаному гаражі, що знаходиться біля будинку 4 на вулиці Толбухіна у місті Києві (координати 50.464390, НОМЕР_4 ), в ході проведення обшуку слідчим слідчого відділу Управління Уже в дорозі! України у Львівській області, серед інших предметів, виявлено та вилучено два пакети з речовиною рослинного походження зеленого кольору з різким запахом. У відповідності до висновку експерта Львівського НДЕКЦ МВС України № 3/337 від 07.05.2018, надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору містить психоактивний компонент тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Загальна маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 25,75 грам. Вилучений у ході обшуку наркотичний засіб канабіс, згідно Списку № 1 Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено. Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров?я України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» кількість вилученої в ОСОБА_10 наркотичної речовини - канабісу масою 25,75 грам, перевищує невеликі розміри наркотичних засобів.

Не погоджуючись із вказаним вироком прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2023 року в частині засудження ОСОБА_9 за ч.1 ст.263 КК України скасувати та закрити провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції припустився помилки, що пістолетні патрони, які споряджені еластичним вражаючим елементом і призначені для відстрілу з вогнепального пристрою травматичної дії є боєприпасами для вогнепальної зброї в розумінні ст.263 КК України, оскільки травматична зброя це зброя нелетального характеру і має окремий дозвільний режим придбання, носіння та зберігання.

Прокурор ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2023 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині виправдання за ч.3 ст.27, ч.2 ст.258, ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.258 КК України, вирішення долі речових доказів скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 , визнати винним та засудити за ч.3 ст.27, ч.2 ст.258 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.258 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України обрати остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_10 визнати винним та засудити за ч.3 ст.27, ч.2 ст.258 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.258 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.70 КК України обрати остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Речові докази залишити при матеріалах справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що пред`явлене ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачення ґрунтувалося на показаннях виконавця вчинення злочину ОСОБА_12 проведених з його участю слідчих експериментах, сукупністю доказів, які підтверджували правдивість показання ОСОБА_12 , а також на доказах, які підтверджували співучасть ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в організації вчинення ОСОБА_12 терактів, шляхом підпалу автобусів на польській реєстрації. Проте, судом не взято до уваги окремі докази, окремим не надано оцінки, так як і не обґрунтовано з яких підстав вони не взяті до уваги.

Зокрема, з протоколів проведення слідчого експерименту з ОСОБА_12 від 01.04.2018 та 16.05.2018 вбачається, що в ході слідчого експерименту ОСОБА_12 вказав місце поблизу головного залізничного вокзалу у м. Львові, куди він 10 та 21 березня 2018 року за вказівкою ОСОБА_10 приїжджав з метою придбання автомобіля ВАЗ 2105 з д.н.з. НОМЕР_3 та здійснення підпалу туристичного автобусу в центрі м. Львова; місце, де він залишив вказаний автомобіль та ключ до нього; готель на вул. Городоцькій у м. Львові, де він проживав з 21 по 23 березня 2018 року та поруч з яким у цей період зустрічався з ОСОБА_13 з приводу підпалу автобуса; місце на стоянці, розташованій на вул. Стрийській у м. Львові, де 22.03.2018 ОСОБА_10 вказав на місцезнаходження туристичного автобуса, який необхідно підпалити; місце на вул. Симоненка у м. Львові, звідки він разом з ОСОБА_10 на автомобілі ВАЗ 2105 з д.н.з. НОМЕР_3 поїхав до центру міста; місце поблизу пам`ятника Федорову, де 22 та 23 березня 2018 року він зустрічався з ОСОБА_10 та останній передав йому ємність з запальною сумішшю, яка використана ним для підпалу автобусу; місце розташування автобусу, підпал якого він здійснив, а також маршрут його руху після цього; кафе «Матусині вареники», у якому він перебував 23.03.2018 разом з ОСОБА_10 незадовго до вчинення підпалу автобусу.

Стверджує, що обставини, які відтворив ОСОБА_12 у ході проведених з його участю слідчих експериментів, повністю відповідають іншим зібраним у справі письмовим доказам, які досліджувалися у ході судового розгляду, однак такі не взято до уваги судом першої інстанції.

Зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовуючи свій висновок про те, що ОСОБА_12 не міг здійснити підпал автобусу, оскільки відповідно до висновку експерта 33/336 на одязі відсутні сліди пострілу, судом не враховано те, що одяг, який перебував на дослідженні у експерта, вилучений під час обшуків у гаражі та помешкання ОСОБА_10 та жодного відношення до ОСОБА_12 не має.

Звертає увагу на те, що судом не обґрунтовано з яких підстав не беруться до уваги показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Також судом однобічно оцінено результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, не взято до уваги та не дано оцінку взагалі результату проведення контролю за вчиненням злочину, інформації від операторів стільникового зв`язку, результатам обшуку у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вилученим у них під час їх затримання предметам.

Стверджує, що приходячи до висновку про недопустимість як доказу висновку експерта про встановлення причин пожежі автобусу, суд першої інстанції не вказав через недотримання чи порушення яких положень методик визначення причин пожеж висновок експерта є недопустимим доказом. Допит експерта з цих питань у ході судового розгляду не проводився, так і не призначалась повторна експертиза. Фактично судом надано перевагу первинному висновку працівника ДСНС, який вперше виконував таку роботу, та у тому ж звіті, як і свідок ОСОБА_18 , який складав повторний звіт про причину виникнення пожежі, зазначив, що для встановлення причин виникнення пожежі необхідно звернутися до Львівського НДЕКЦ.

Окрім того, звертає увагу на те, що рішення суду не містить обвинувачення, визнаного судом доведеним, а лише пред`явлене ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачення за результатами досудового розслідування.

При апеляційному розгляді справи обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та її захисники заперечили апеляційну скаргу прокурора, з огляду на безпідставність такої.

Адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу подану захисником.

Прокурор подану апеляційну скаргу підтримав, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити та заперечив апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, згідно положень ч.ч.2, 3, 4 ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, зазначеним вимогам вказане судове рішення не відповідає.

При прийнятті рішення суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Положеннями ч.1 ст.91 КК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого в кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як вбачається зі змісту оскарженого вироку, за результатами судового розгляду суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України є недоведеною, а відтак виправдав їх за відсутності складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.

Окрім того, за результатами судового розгляду ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Разом з цим, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, а лише зазначив про пред`явлення обвинувачення ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 органом досудового розслідування за тими обставинами, які викладені в обвинувальному акті, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

У зв`язку з відсутністю в мотивувальній частині вироку чіткого формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вирок суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року по справі №5-98км16; в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18); в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі №521/11693/16-к (провадження №51-380 км17).

Допущені судом першої інстанції порушення вимог ст.374 КПК не можуть бути усунені шляхом зміни вироку, або ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до змісту мотивувальної частини оскарженого вироку суду, не вбачається які обставини, зокрема який обсяг обвинувачення було встановлено судом першої інстанції за результатами судового розгляду.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Частиною 2 та 3 ст. 415 КПК передбачено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді суд першої інстанції повинен з дотриманням вимог кримінального процесуального закону всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини кримінального провадження, перевірити доводи сторони обвинувачення і захисту та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2023 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати та призначити у даному кримінальному провадженні новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

.

Головуючий

Судді