04.10.2023 Провадження по справі № 1-кп/940/58/23
Справа № 940/44/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві кримінальне провадження № 0002069 від 30.08.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. П`ятигори Тетіївського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, не працює, невійськовозобов`язаного, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Відповідно до ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захиснi насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара.

До лісових насаджень відносять полезахисні лісові смуги, а також захисні лісові насадження на смугах відводу каналів, залізниць і автомобільних доріг.

Так, в період часу з 23.08.2022 року по 30.08.2022 року, бiльш точний час вчинення злочину не встановлено, ОСОБА_4 , з метою незаконної порубки дерев в лісосмузі, яка перебуває у комунальній власності Тетіївської міської ради та розташована за межами с. Денихівка Тетіївської територіальної громади Білоцерківського району Київської області, приїхав на гужовій повозці до вказаної ділянки місцевості.

У подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев породи «Ясен», впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог статей 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, всупереч встановленому порядку охорони, раціонального використання та відтворення лісових ресурсів, незаконно, не маючи спеціально передбаченого діючим законодавством дозволу на порубку дерев, виданого уповноваженим органом (лісорубного квитка чи ордеру), маючи корисливий мотив, за допомогою бензопили марки «STHIL MS 180» здійснив незаконну порубку шляхом повного відокремлення стовбуру від кореня восьми сироростучих дерев породи «Ясен» з діаметром у пнях: 25х23 см, 17х15 см, 17х18 см, 23х26 см, 26х25 см, 31х44 см, 36х31 см, 26х31 см.

Внаслідок незаконної порубки восьми сироростучих дерев породи «Ясен» заподіяно державі, в особі Тетіївської міської ради, матеріальну шкоду на загальну суму 34271 гривень 30 копійок, що є істотною шкодою.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті та надав показання, що приблизно в серпні 2022 року, точної дати не пам`ятає, біля села Денихівка, без відповідного дозволу, бензопилою спиляв вісім дерев породи «ясен».

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Разом з тим, заявлений прокурором в інтересах держави в особі Тетіївської міської ради Київської області цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, ОСОБА_4 визнав у повному обсязі.

Представник потерпілого Тетіївської міської ради ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердила покази обвинуваченого ОСОБА_4 та вирішення питання щодо міри покарання обвинуваченому покладає на розсуд суду. Разом з тим, просила задовольнити цивільний позов.

Прокурор підтримала висунуте ОСОБА_4 державне обвинувачення у суді у повному обсязі, заявила клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та просила суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 246 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70, 75, 76 КК України. Разом з тим, просила задовольнити цивільний позов.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, оцінка та мотиви суду

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та розглядає кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

ІV. Кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого та призначення покарання

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винного, який розлучений, не працевлаштований, негативнохарактеризується за місцем проживання, раніше судимий вироком Тетіївського районного суду Київської області від 09.05.2013 року за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням статей 75, 76 КК України.

Крім того, суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі статті 67 КК України, суд не встановив.

Разом з тим, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення до ухвалення попереднього вироку Тетіївськогорайонного суду Київської області від 09.05.2023 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Водночас, суд враховує позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України.

Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі №199/1496/17, кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 246 КК України, до постановлення попереднього вироку Тетіївськогорайонного суду Київської області від 09.05.2023 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, тому остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.

Водночас, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, зваживши на індивідуальний ступінь тяжкості вчиненого діяння відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, що визначається характером та ступенем суспільної небезпеки кримінального правопорушення, виходячи з конкретних обставин його вчинення, суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, тому призначає покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову, пред`явленого процесуальним керівником у кримінальному провадженні - прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в інтересах держави в особі Тетіївської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що протиправними діями ОСОБА_4 заподіяно державі в особі Тетіївської міської ради майнову шкоду у розмірі 34271 грн. 30 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

З огляду на зазначені у цивільному позові обставини та наведені норми чинного законодавства України, на переконання суду, у цьому конкретному випадкупрокурор правомірно звернувся з позовом в інтересах держави в особі Тетіївської міської ради та належним чином обґрунтував порушення інтересів держави, необхідність їх захисту шляхом вжиття заходів прокурорського реагування представницького характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини кримінального провадження та визнання обвинуваченим ОСОБА_4 позову у повному обсязі, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення цивільного позову.

V. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України та ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.

Керуючись статтями 127, 128, 349, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 246 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 09 травня 2023 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в інтересах держави в особі Тетіївської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави в особі Тетіївської міської ради, , адреса: Януша Острозького, буд. 5, м. Тетіїв, Білоцерківський район, Київська область, майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у сумі 34271 (тридцять чотири тисячі двісті сімдесят одна) гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави процесуальні витрати в кримінальному провадженні, зокрема за проведення експертизи від 09.11.2022 року №1890/22-23 в сумі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 16 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні:бензопилу марки «STHIL MS 180» жовтого кольору та пластикову ємність, в середині якої паливно-мастильна речовина, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України - конфіскувати в дохід держави. Гужовий транспортний засіб, який знаходиться на зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_4 , залишити у його користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_7