Провадження № 1-кп/947/1343/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023 року 20.12.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000317 від 14.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив суду письмові клопотання: про повернення обвинувального акту прокурору, про звільнення від кримінальної відповідальності, про закриття кримінального провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.284 КПК України, про зобов`язання правоохоронних органів відкрити кримінальне провадження, про недовіру Київському районному суду м.Одеси.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , посилаючись на доводи, викладені у письмових клопотаннях, зазначив, що кримінальне провадження сфальсифіковано, в обвинувальному акті відсутні відомості про потерпілих та розмір завданої шкоди, строк досудового розслідування порушений, суд нелегітимний, оскільки суди в України ліквідовані, а нові суди не утворені, тому висловлює недовіру Київському районному суду м.Одеси та просить суд повернути обвинувальний акт прокурору, звільнити його від кримінальної відповідальності, скасувати арешт майна, закрити кримінальне провадження, скасувати запобіжний захід та звільнити його з під варти в залі суду.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого та просив їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотань обвинуваченого та посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях, зазначив, що клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки під час досудового розслідування обвинуваченому неодноразово надавались копії документів, що підтверджують продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні та питання про закриття кримінального провадження неодноразово було предметом розгляду у судових інстанціях.

Також прокурор вважає, що відсутні підстави для повернення обвинувального акту, звільнення від кримінальної відповідальності, знаття арешту майна, скасування запобіжного заходу. Вимоги обвинуваченого про зобов`язання правоохоронних органів відкрити кримінальне провадження прокурор вважає безпідставними.

Просить суд відмовити у задоволенні клопотань обвинуваченого.

Дослідивши заявлені клопотання, вислухавши думки учасників провадження, суд дійшов висновку про те, що клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Щодо клопотання про повернення обвинувального акту, в якому обвинувачений також порушує питання про звільнення від кримінальної відповідальності, скасування арешту майна, зобов`язання прокурора закрити кримінальне провадження та скасування запобіжного заходу суд зазначає наступне.

Пунктом 3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, як повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до положень п.13 ч.1 ст.3, ч.4 ст.110, ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт - це процесуальний акт - документ, у якому формулюється твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, який після його складання слідчим затверджується прокурором, а також може бути складений прокурором.

Відповідно до ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000317 від 14.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки в ньому зазначено фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, зазначено, що потерпілі у кримінальному провадженні відсутні та інші необхідні дані згідно ст. 291 КПК України, тому суд приходить до висновку, що відсутні перешкоди для призначення судового розгляду, передбачені ст.314 КПК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03 жовтня 2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України» повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Доводи обвинуваченого, які ретельно перевірені судом, суд вважає безпідставними та такими, що не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки стадія підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню має організаційний характер, в результаті якого суд, приймаючи рішення, керуючись ст.ст.314-315 КПК України, має перевірити відповідність вимогам кримінального процесуального закону обвинувальний акт, підготувати умови для проведення судового розгляду й призначити справу до судового розгляду, або повернути обвинувальний акт прокурору.

За викладених обставин суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору задоволенню не підлягає.

Крім того, п.2 ст.314 КПК України передбачає, що суд у підготовчому судовому засіданні має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України, тобто кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 5) помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; 10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Відповідно до ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: 1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності; 1-1) з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті; 1-1) з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті; 1-2) з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою; 2) якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом; 3) досягнуто податковий компроміс у справах про кримінальні правопорушення, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Статтею 285 КПК України передбачені загальні положення кримінального провадження під час звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З досліджених судом матеріалів кримінального провадження, не встановлено жодних підстав, передбачених вищезазначеними нормами КПК України для закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, оскільки доводи обвинуваченого, зазначені в обґрунтування клопотань не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, тому клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності задоволенню не підлягають.

За вищевикладених підстав, суд не наділений повноваженнями зобов`язати прокурора закрити кримінальне провадження, яке перебуває в провадженні суду, та видалити відомості з ЄРДР на підставі п.п.1,2,3 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки такий порядок закриття кримінального провадження не передбачений чинним КПК України.

Щодо клопотання обвинуваченого про скасування арешту майна, суд зазначає наступне.

З досліджених судом ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 30.05.2023 року та ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 26.06.2023 року накладений арешт на мобільний телефон, марки «ОРРО» з метою збереження речових доказів і на 332/1000 обї/кта нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 з метою забезпечення конфіскації, як міри покарання.

Постановою слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області від 24.05.2023 року мобільний телефон, марки «ОРРО» визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.170 ч. 1, 2КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Враховуючи, що арешт накладений на зазначене майно з метою збереження речових доказів і з метою з метою забезпечення конфіскації, як міри покарання, наразі кримінальне провадження перебуває у стадії підготовчого судового засідання, тобто судовий розгляд у кримінальному провадженні по суті не розпочато, не допитані учасники судового розгляду, в цілому докази з боку обвинувачення та захисту не досліджені, що не виключає ймовірності того, що в подальшому виникне потреба в додатковому дослідженні речових доказів, проведення експертиз, на даній стадії кримінального провадження не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, та існують підстави для подальшого застосування арешту майна, тому суд дійшов висновку про неможливість зняття арешту з зазначеного у клопотанні майна, оскільки останнє подано передчасно.

Щодо вимог обвинуваченого про скасування запобіжного заходу і звільнення з під варти, зазначених у клопотання про повернення обвинувального акту, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексута покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За змістом ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу є, зокрема, наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, зміна обставин провадження, зменшення встановлених ризиків.

В обґрунтування клопотання про скасування запобіжного заходу обвинувачений не зазначає будь-яких доводів щодо зміни обставин чи існуючих в провадженні ризиків. Фактично клопотання обвинуваченого про скасування запобіжного заходу ґрунтуються на позиції про те, що проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно нього, на його думку, здійснено з порушенням норм діючого законодавства, тому необхідно повернути обвинувальний акт, закрити кримінальне провадження, звільнити його від кримінальної відповідальності, та як наслідок скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно нього, тобто не є обґрунтуванням клопотання про скасування запобіжного заходу.

Наведені обвинуваченим аргументи, на переконання суду, не свідчать про те, що існують передбачені КПК України обставини, які обумовлюють необхідність скасування обвинуваченому запобіжного заходу.

На підставі викладеного суд вважає, що клопотання обвинуваченого про скасування запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання обвинуваченого про зобов`язання правоохоронних органів відкрити кримінальне провадження на посадових осіб, відповідно до переліку, зазначеному у письмовому клопотанні, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто суд не наділений повноваженнями зобов`язання будь-якого правоохоронного органу відкрити кримінальне провадження.

Крім того, подане обвинуваченим клопотання про недовіру Київському районному суду м.Одеси, в обґрунтування якого він зазначає, що йому не надані правоустановчі документи Київського районного суду м.Одеси та він не ознайомлений з посвідченням судді головуючого у справі, суд вважає таким, яке розгляду не підлягає, оскільки діючими нормами КПК України, крім відводу учасникам провадження, не передбачено висловлення недовіри органу судової влади, який, на думку обвинуваченого, є юридичною особою приватного права, тому зазначене клопотання обвинуваченого необхідно залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 201, 214, 314-316 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності - відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.284 КПК України - відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зобов`язання правоохоронних органів відкрити кримінальне провадження відмовити.

Клопотання про недовіру Київському районному суду м.Одеси - залишити без розгляду.

Ухвала суду окремому скарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1