Справа №359/285/24
Провадження №1-кп/359/334/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні з технічною фіксацією та використанням дистанційного зв`язку системи ВКЗ, в залі суду кримінальне провадження №0002677, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2023 року, що надійшло з угодою про визнання винуватості, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, пенсіонера, учасника бойових дій, одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення злочини, передбачені ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України, за наступних обставин.

Так, у 2022 році в невстановлений час та у невстановленому місці, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. У цей же час у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, ОСОБА_4 незаконно придбав бойові припаси ручну осколкову гранату «Ф-1» з маркуванням «40 254-48 Т-Н-Т» та бойовий запал до ручної гранати УЗРГМ з маркуванням «25-70 386».

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_4 , не маючи дозволу на носіння і зберігання бойових припасів, стандартних бойових припасів, вибухових речовин і вибухових пристроїв, передбаченого п. 2.3 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, зберігаючи при собі вищевказані бойові припаси, переніс їх до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та розпочав їх зберігання без передбаченого законом дозволу до 09.12.2023 року.

09.12.2023 року близько 15 години 50 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився поруч з магазином «Яблучко» за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки, вул.Срібнокільська, 2в, де зустрів раніше не знайомого ОСОБА_6 , з яким почав вести розмову з метою знайомства та подальшого спільного вживання алкогольних напоїв. ОСОБА_6 відмовився, оскільки не бажав вживати алкогольні напоїв з незнайомою людиною.

У зв`язку з цим, у ОСОБА_4 виник умисел вчинити хуліганські дії щодо ОСОБА_6 з використанням малозначного приводу із застосуванням наявних у нього вищевказаних боєприпасів як предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

З цією метою, приблизно о 15 год. 45 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, повернувся до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 взяв з місця зберігання в гаражі вказані бойові припаси - осколкову гранату «Ф-1» з маркуванням «40 254-48 Т-Н-Т» та бойовий запал до ручної гранати УЗРГМ з маркуванням «25-70-386», з метою його використання в якості предмету, призначеного для нанесення тілесних ушкоджень, приблизно о 16 год. 02 хв. повернувся до вищевказаного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де біля магазину побачив ОСОБА_6 разом з іншими людьми, та, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, дістав з правої кишені куртки, у яку був вдягнутий, вказані заздалегідь заготовлені дня нанесення тілесних ушкоджень предмети, а саме боєприпаси - осколкову гранату «Ф-1» з маркуванням «40 254-48 Т-Н-Т», споряджену бойовим запалом до ручної гранати УЗРГМ з маркуванням «25-70 386», яку почав демонструвати присутнім особам, тримаючи в руці та погрожуючи її привести в дію та спричинити тілесні ушкодження присутнім, зокрема, ОСОБА_6 .

Хуліганські дії ОСОБА_4 припинив відвідувач магазину ОСОБА_7 , який відібрав в нього боєприпаси та усунув небезпеку для оточуючих.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто скоїв злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК України; та придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.

Вчинення обвинуваченим указаних злочинів знайшло своє підтвердження і під час розгляду даного кримінального провадження в суді.

Доказами вчинення злочину, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.

10.01.2024 року в даному кримінальному провадженні між прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 468 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову заяву про згоду на укладення такої угоди в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

В угоді про визнання винуватості прокурор та обвинувачений, в присутності захисника, виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України, які ніким не оспорюються. Також зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні указаних кримінальних правопорушень.

В угоді про визнання винуватості прокурор та обвинувачений, в присутності захисника, узгодили призначення покарання за ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі строком на чотири роки. При цьому покарання визначено із застосуванням іспитового строку терміном в один рік та визначенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою провину в скоєнні злочинів, які йому інкримінується, і передбачені ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Зазначив про обставини вчинення ним злочинів, які повністю відповідають обставинам, встановленим органом досудового слідства та викладені у формулюванні обвинувачення.

ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості підтримав та просив її затвердити.

Захисник не заперечував проти укладення угоди та затвердження її судом, про що зазначив в судовому засіданні.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні даної угоди дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Санкцією ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Зазначені обставини дають можливість підписання даної угоди, оскільки злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, враховуючи тяжкість злочину, наявність потерпілого, який надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості, та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставина, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , є: вчинення злочину з використанням умов воєнного стану; вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені обставини також надають можливість призначення покарання з іспитовим строком, зважаючи на те, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, у скоєному щиро розкаявся та зробив для себе відповідні висновки.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який діяв на досудовому слідстві слід змінити на особисте зобов`язання, до набрання вироком суду законної сили.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

По кримінальному провадженню також проводилась судово-балістична експертиза однак, станом на 17.01.2024 року, вона не була завершена. Питання процесуальних витрат у цьому зв`язку слід вирішити після отримання висновків експерта в порядку виконання вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 122, 124, 126, 174, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 473-475 КПК України, ст. 50, 65, 263 КК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10.01.2024 року, підписану в кримінальному провадженні №0002677, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2023 року, укладену між прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком терміном в 1 (один) рік та визначенням згідно ч. 1, 2 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку судом, тобто 17.01.2024 року.

Зарахувати в порядку ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення в період з 10.12.2023 року по 12.12.2023 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, визначеного згідно ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2023 року (справа №359/12287/23), на особисте зобов`язання та встановленням обов`язку з`являтись до суду за викликом.

Речовий доказ в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили, а саме: осколкову гранату «Ф-1» з маркуванням «40 254-48 Т-Н-Т», споряджену бойовим запалом до ручної гранати УЗРГМ з маркуванням «25-70 386», що передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області, передати на потреби сил оборони України.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги, в порядку, визначеному КПК України, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1