Справа № 932/9559/23
Провадження № 1-кс/932/3849/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вищевказана скарга, яка обґрунтована наступним.

Так, у провадженні сектору дізнання відділення поліції № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000106 від 18.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Дане кримінальне провадження було розпочате і розслідувалось за ч. 2 ст. 365 КК України, за фактами можливого вчинення відносно ОСОБА_5 неправомірних дій та застосування фізичної сили працівниками правоохоронного органу, однак постановою слідчого ТУ ДБР в м. Полтава у цій частині кваліфікації кримінальне провадження було закрито, так як не підтвердились факти заподіяння тілесних ушкоджень саме працівником правоохоронного органу, та кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України. Матеріали виділені та направлені для організації досудового розслідування.

Однак постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 05 травня 2023 року, кримінальне провадження № 0000106 від 18.02.2020 року закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального проступку.

Представник скаржника із такою постановою не погоджується, вважає її незаконною і необґрунтованою. Вказує, що за весь час проведення досудового розслідування ані заявник ОСОБА_5 , ані його мати не були допитані щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень, клопотання про проведення відповідних слідчих (процесуальних) дій не розглянуті. Щодо проведення слідчих дій про отримання інформації від оператора «Київстар», то також убачається, що дізнавачем не було відмовлено у задоволенні клопотання в цій частині, однак дана слідча дія також не проведена. В ході досудового розслідування не надана оцінка висновку експерта про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , не встановлено осіб, які могли бути причетними до нанесення тілесних ушкоджень.

Виходячи з викладеного, на думку представника скаржника, висновки дізнавача не відповідають обставинами кримінального провадження, а досудове розслідування не можна вважати повним і неупередженим, тому просить слідчого суддю поновити строк на оскарження постанови; постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 05 травня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000106 від 18.02.2020 року, скасувати; матеріали кримінального провадження направити для подальшого розслідування до ТУ ДБУ у м. Полтава, надати можливість ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_3 підтримала скаргу, надала пояснення. Вказала, що досудове розслідування проведено формально, а висновки дізнавача є невмотивованими, оскаржувана постанова не відповідає вимогам процесуального закону. Просила надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення, а скаргу задовольнити, рішення дізнавача про закриття кримінального провадження скасувати як незаконне і необґрунтоване.

Дізнавач заперечувала проти задоволення скарги. Пояснила, що існують підстави для закриття кримінального провадження, тому нею й прийняте таке рішення. Водночас зазначила, що увесь час перебування матеріалів у її провадженні, заявниця (мати ОСОБА_5 ) не допитувалась в будь-якому процесуальному статусі, ОСОБА_5 щодо обставин його побиття, не допитаний, пояснення у нього не відбирались. Просить відмовити у задоволенні скарги, оскаржувану постанову залишити в силі.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши скаргу та додані до неї документи, перевіривши матеріали кримінального провадження, виходжу з наступного.

Відповідно до норми ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що 18.02.2020 Прокуратурою Дніпропетровської області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 365 КК України, за № 0000106.

За фабулою цього правопорушення, ОСОБА_5 у 2020-му році був затриманий працівниками поліції за підозрою у вчиненні грабежу та насильницьких дій сексуального характеру відносно малолітньої особи. В подальшому слідчим суддею відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави. Однак після перебування у відділенні поліції та обрання відносно нього запобіжного заходу, ОСОБА_5 було виявлено з ознаками насильницьких дій та побиття, біля Шевченківського відділення поліції у м. Дніпро. Останній був виявлений на снігу, у запамороченому стані, з тілесними ушкодженнями, ймовірно у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

За версією ОСОБА_5 та відповідно до поданої заяви його матері, ОСОБА_6 , її сина викрали працівники поліції, возили до лісу, катували, вибивали показання та намагались вбити, приставили пістолет до скроні.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювалось ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава.

Однак вказані факти, викладені у заяві ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не підтвердились, зокрема, не було встановлено, що до побиття ОСОБА_5 причетні працівники поліції, у зв`язку з чим постановою старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпро) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_7 від 01 лютого 2023, змінено попередню кваліфікацію діяння з ч. 2 ст. 365 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України.

При цьому слідчим ОСОБА_7 у постанові про зміну правової кваліфікації зазначено, що можливе вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Кримінальне провадження № 0000106 від 18.02.2020 неодноразово закривалось слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.

Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 09 лютого 2023, визначено підслідність кримінального провадження № 0000106 від 18.02.2020 року за ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Постановою Прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 від 15.02.2023, визначено підслідність у кримінальному провадженні № 0000106 від 18.02.2020 за сектором дізнання ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 05 травня 2023 року, кримінальне провадження № 0000106 від 18.02.2020 року закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Закриваючи кримінальне провадження дізнавач виходила з того, що згідно висновку експерта тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли утворитись раніше часу, на який вказує останній, копій відеозаписів не збереглись, оскільки строк їх зберігання становить 3 дні; ОСОБА_6 із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ст. 125 КК України не зверталась. З цього слідує, що встановити свідків та очевидців проступку не видається можливим.

З такими висновками дізнавача повністю погодитись не можна. Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Повнота досудового розслідування полягає в тому, що у кожному кримінальному провадженні повинні бути встановлені всі обставини вчинення правопорушення, які входять до предмета доказування, визначеного в ст.91 КПК України.

Предмет доказування це сукупність обставин, що підлягають доказуванню у кожному кримінальному провадженні. Сукупність обставин, що входять до предмета доказування, визначена законом (ст. 91 КПК) і є обов`язковою та універсальною, незалежно від кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення

Згідно ст. 91 КПК України на досудовому розслідування підлягає доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 не був допитаний в рамках кримінального провадження № 0000106 від 18.02.2020 року, навіть в якості свідка чи заявника, від нього не відібрані будь-які пояснення, тому за таких обставин має місце неповнота досудового розслідування, оскільки об`єктивно підтвердити або спростувати факти, які повідомлені ОСОБА_5 є неможливим. Фактично в даному випадку допит заявника є основною слідчою дією, яка не проведена. Також не була допитана заявник ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_10 . Ці обставини не заперечувались дізнавачем в судовому засіданні.

Виходячи з викладеного, постанова про закриття кримінального провадження винесена формально, належним чином не вмотивована, а висновки, які покладені в її основу, не відповідають обставинам кримінального провадження.

Посилання дізнавача на те, що ОСОБА_6 із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України не зверталась, не заслуговують уваги, оскільки в силу принципу публічності, прокурор, слідчій самостійно в межах своєї компетенції мають право виявляти ознаки кримінального правопорушення, та вживати заходів щодо внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В даному випадку слідчий ТУ ДБР у постанові про перекваліфікацію зазначив, що, можливо, злочин було вчинено за ст. 125 КК України, тобто самостійно надав кваліфікацію діянню, тому додатково подавати заяву «приватного обвинувачення» як вказує дізнавач, не потрібно.

Посилання дізнавача на те, що згідно висновку експерта тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли утворитись раніше часу, на який вказує останній, не є переконливим, оскільки будь-які додаткові медичні обстеження не проводились, а висновки експерта щодо часу настання тілесних ушкоджень не є точними, оскільки тілесні ушкодження мають скороминущі наслідки, тому встановлення часу їх настання завжди є приблизним.

В матеріалах є низка клопотань як ОСОБА_5 , так і його захисника, які не розглянуті, відповідні слідчі дії не проведені.

Таким чином, рішення про закриття кримінального провадження № 0000106 від 18.02.2020 року, за ч. 1 ст. 125 КК України, є передчасним.

Крім того, слідчим суддею враховано наступне.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2022 року, залишеного без змін Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 січня 2023 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 6 ст. 152 КК України та призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення у вигляді 15 років позбавлення волі.

Постановою Верховного суду від 23 серпня 2023 року Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 січня 2023 року, скасовано. Призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Змінено ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною покидати житло цілодобово, обвинуваченого звільнено з під варти у залі суду.

На даний час розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у суді апеляційної інстанції триває.

Між тим, Верховний суд дійшов наступних висновків під час перегляду Ухвали Дніпровського апеляційного суду від 04 січня 2023 року, а фактично й вироку суду першої інстанції, який не набрав законної сили.

Так, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року постанову старшого слідчого третього СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, від 20 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000106 скасовано з підстав, що слідчий неповно провів досудове розслідування, оскільки всупереч висновкам слідчого судді, викладеним в ухвалі від 22 вересня 2020 року, не виконав жодну з дій, на які звернув увагу слідчий суддя, а саме: не допитав заявника в якості потерпілого, не вручив останньому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, не надав оцінки висновкам судово-медичного дослідження щодо заподіяних заявнику тілесних ушкоджень, не допитав в якості свідка другого заявника матір. Слідчий не витребував інформацію від мобільного оператора «Київстар», хоча відповідне клопотання не було відхилене.

Апеляційний суд дійшов передчасного висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги сторони захисту щодо нездійснення належної перевірки обставин застосування до ОСОБА_5 недозволених методів ведення досудового розслідування під час фактичного затримання останнього з 8 год 30 хв. 07 лютого 2020 року без складання відповідного протоколу затримання, що встановлено вироком місцевого суду; щодо обставин складання протоколів огляду від 07 лютого 2020 року (т. 1 а. п. 146-148, 151-156), в яких зазначено, що ОСОБА_5 добровільно видав мобільний телефон та особисті речі, які на момент огляду вже знаходися у службовому кабінеті № 307 Шевченківського ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, який і був об`єктом огляду, при цьому відсутні протокол або заява ОСОБА_5 про їх добровільну видачу.

Зазначені недоліки та неповнота досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000106 від 18.02.2020 року, на даний час не були усунуті, тому слідчий суддя не може ігнорувати висновки і вказівки Верховного суду, який фактично констатував, що слідчий не витребував інформацію від мобільного оператора «Київстар», хоча відповідне клопотання не було відхилене, не розглянув інші клопотання, не допитав заявника в якості потерпілого і т.д. Тобто недоліки досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000106 встановлені вже Верховним судом, і наразі не усунуті, відтак слідчий суддя не може ставити під сумнів ці висновки.

Таким чином, вважаю, що рішення про закриття кримінального провадження № 0000106 від 18.02.2020 року, є невмотивованим і незаконним.

Крім цього, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, офіційне розслідування скарг особи про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень, повинно бути ефективним. Такі доводи особи повинні бути належним чином перевірені. Таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24 червня 2010 року), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 і квітня 2011 року).

Щодо поновлення строку на оскарження, то такий строк не є пропущеним, оскільки обчислюється не з моменту прийняття відповідного процесуального рішення, а отримання копії такого рішення зацікавленою особою.

Щодо направлення матеріалів кримінального провадження для організації досудового розслідування до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах кримінального провадження є постанови про перекваліфікацію діяння та визначення підслідності саме за СД ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, тому слідчий суддя не наділений повноваженнями самостійно змінювати підслідність кримінального провадження чи доручати органу досудового розслідування організацію та проведення досудового розслідування.

Щодо вимог про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, то відповідна заява до канцелярії суду не надходила, тому така вимога задоволенню також не підлягає.

Підсумовуючи викладене, вважаю можливим скаргу задовольнити частково, постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 05 травня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000106 від 18.02.2020 року, скасувати.

Керуючись ст. ст. 283, 284, 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , на рішення дізнавача про закриття кримінального провадження, задовольнити частково.

Постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 05 травня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000106 від 18.02.2020 року, скасувати.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ