Справа № 484/5311/23
Провадження №1-кп/484/395/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2023р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000911 по обвинуваченню:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, із неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений, та діяв станом на вересень 2023 року.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що 03.08.2023 ОСОБА_6 приїхав в гості до свого знайомого ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , пізніше до них приєднався ОСОБА_3 , де вони разом розпивали спиртні напої. У ОСОБА_6 перебував у користуванні мобільний телефон його батька ОСОБА_8 .

Наступного дня, тобто 04.08.2023 приблизно об 08:00 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відпочивали в кімнаті, приміщення літньої кухні, на підлозі знаходився мобільний телефон, який був підключений до зарядного пристрою, в той час ОСОБА_3 прокинувшись раніше за вказаних осіб, побачивши що мобільний телефон перебуває на підлозі та переконавшись що вказані особи ще відпочивають, у останнього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, котрий належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає І не може чинити перешкоду, ОСОБА_3 з корисливих мотивів, від`єднав від зарядного пристрою вказаний телефон, таємно, в період воєнного стану, шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку раніше вживаного мобільного телефону синього кольору, марки «Хіаоті Redmi 9А» версія, 2/32 GB, НОМЕР_1 , вартістю 2 609, 10 грн.

Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 2 609, 10 грн., після чого ОСОБА_3 з місця події зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Зізнаючись у вчиненому, обвинувачений пояснив, що дійсно 03.08.2023 він прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_7 у якого перебував у гостях ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , де вони разом розпивали спиртні напої. Наступного дня, 04.08.2023 приблизно об 08:00 год. поки всі відпочивали він від`єднав від зарядного пристрою телефон синього кольору, марки «Хіаоті Redmi 9А» версія, 2/32 GB, НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_6 , та таємно його викрав, з яким з місця події зник та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд. У вчиненому розкаявся. Цивільний позов визнав повністю.

Потерпілий, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду та справу слухати без його участі.

Представник потерпілого, ОСОБА_5 , заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 3 000 грн. та матеріальної шкоди в сумі 2 609 грн 10 коп.

Судом, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Фактичні обставини злочину свідчать про те, що 03.08.2023 ОСОБА_6 приїхав в гості до свого знайомого ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , пізніше до них приєднався ОСОБА_3 , де вони разом розпивали спиртні напої. У ОСОБА_6 перебував у користуванні мобільний телефон його батька ОСОБА_8 . Наступного дня, тобто 04.08.2023 приблизно об 08:00 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відпочивали в кімнаті. В приміщенні літньої кухні, на підлозі знаходився мобільний телефон, який був підключений до зарядного пристрою, в той час ОСОБА_3 прокинувшись раніше за вказаних осіб, побачивши, що мобільний телефон перебуває на підлозі та переконавшись, що вказані особи ще відпочивають, ОСОБА_3 від`єднав від зарядного пристрою вказаний телефон та таємно, викрав мобільний телефон синього кольору, марки «Хіаоті Redmi 9А» версія, 2/32 GB, НОМЕР_1 , спричинивши тим самим матеріальний збиток на загальну суму 2 609 грн 10 коп. Після цього ОСОБА_3 з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вартість мобільного телефону синього кольору, марки «Хіаоті Redmi 9А» версія, 2/32 GB, НОМЕР_1 потерпілим та обвинуваченим не оспорювалась.

Таким чином, за встановлених фактичних обставин, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, як особа за місцем проживання характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На думку суду обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дають підстави для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до норми ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України, кожен має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог статей 58,59,60 ЦПК України обставини, які законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть вважатись встановленими у цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При цьому обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, при цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно правового висновку, викладеного в рішенні Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 р. у справі № 686/23731/15-ц, визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення в необхідному чи повному обсязі.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому школу та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вище викладене, суд визнає доведеною наявність моральної та матеріальної шкоди, спричиненої потерпілому ОСОБА_8 незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_3 оскільки він зазнав душевних страждань у зв`язку з втратою зв`язку з сином, в нього погіршилось самопочуття, змінився звичайний уклад його життя.

Отже, суд прийшов до висновку про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди в сумі 3000 грн. 00 коп. та матеріальної шкоди 2 609 грн 10 коп., що відповідає принципу розумності і справедливості.

Керуючись ст. ст.369,373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 2 (два) роки з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, відповідно до п. 1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України.

Цивільний позов, заявлений представником потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 завдану моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., та матеріальну шкоду в сумі 2 609 (дві тисячі шістсот дев`ять) грн 10 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1