ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2521/23 Справа № 196/1244/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

адвоката ОСОБА_7

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000202 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2023 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2023 року було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №11 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з начальником Царичанського відділу Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000202 від 18.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Накладено арешт на автомобіль марки ГАЗ-САЗ 3507, вантажний самоскид, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю с. Вільховатка, Кобеляцького району, Полтавської області, який знаходиться на території ВП № 11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: вул. Нагорна, 9 смт. Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області, із забороною відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Слідчий суддя зазначив, що клопотання є обґрунтованим так як для застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, яке має на собі сліди які підлягають дослідженню, транспортний засіб відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, і з метою уникнення приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі речових доказів, наявні підстави для накладення арешту на зазначено майно з метою забезпечення речових доказу, оскільки автомобіль був засобом та має на собі явні виявлені сліди які підлягають дослідженню, та може містити на собі сліди вчинення кримінального злочину, що підлягає перевірці.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та повернути майно власнику.

Разом з апеляційною скаргою адвокат подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Вказує, що розгляд клопотання слідчого було проведено без виклику власника майна та його представника. Про наявність оскаржуваної ухвали слідчого судді власнику майна стало відомо тільки 23 жовтня 2023 року. Просив визнати причини пропуску строку поважними.

Зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що слідчий суддя не дослідив всіх обставин справи.

Вказує, що автомобіль марки ГАЗ-САЗ 3507, вантажний самоскид, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , був незаконно вилучений працівниками поліції.

Зазначає, що ОСОБА_8 на законних підставах перевозив деревину, надав працівникам поліції документи, які підтверджують законність походження деревини та її перевезення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши адвоката ОСОБА_7 , власника майна ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

За правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону судом дотримано не в повній мірі з огляду на таке.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль, слідчий суддя обмежився загальними висновками про те, що з метою проведення повного, всебічного та об`єктивного розслідування з додержанням вимог кримінального процесуального кодексу України, забезпечення кримінального провадження, та є необхідність в арешті вищевказаного майна з подальшою забороною його відчуження, розпорядження та користування.

Однак, матеріали клопотання не містять доказів, а сторона обвинувачення в ході його розгляду не навела достатніх обґрунтувань та не надала належних і допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що вказаний транспортний засіб, перебуваючи у користуванні ОСОБА_8 , може зазнати ризиків приховування, знищення, перетворення або втрати його як речового доказу і унеможливить проведення запланованих слідчих дій, про що слушно зауважено апелянтом в поданій апеляційній скарзі.

Між тим заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги представника власника майна щодо доведеності приналежності ОСОБА_8 автомобіля, з огляду на наступне.

Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна (а.с. 1-4) вбачається, що ним порушується питання про накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб з метою збереження речових доказів. При цьому, у клопотанні слідчого не зазначено, яким саме визначеним ст. 98 КПК України критеріям речового доказу у даному кримінальному провадженні відповідає належний на праві власності ОСОБА_8 автомобіль марки ГАЗ-САЗ 3507, вантажний самоскид, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , а лише вказується, що на даний час мається необхідність в накладенні арешту на вказаний автомобіль, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того судом апеляційної інстанції встановлено, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 підозру не оголошено, не допитано вказану особу в якості свідка.

З наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що підозра у вчиненні розслідуваних кримінальних правопорушень не має достатнього підтвердження наданими матеріалами, втім слідчий суддя суду першої інстанції залишив це поза увагою та всупереч вимогам ч. 3 ст. 132 КПК України не надав оцінки вказаним обставинам при вирішенні питання про арешт майна.

Також не можна погодитись із висновком слідчого судді про відповідність майна, на яке пропонувалося накласти арешт, критеріям ст. 98 КПК України щодо речового доказу.

Так, у цій частині оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ч. 4 ст. 370 КПК України щодо вмотивованості з огляду на те, що відносно даного висновку слідчим суддею не наведено будь-якого обґрунтування, а зі змісту даної ухвали не вбачається за можливе встановити, яким саме критеріям щодо речового доказу відповідає вказане майно.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотання слідчого неможливо встановити, чому вищезгаданий автомобіль є предметом кримінального правопорушення, а прокурором крім посилання на постанову про визнання речовим доказом не наведено змістовного обґрунтування того, в результаті яких конкретних протиправних дій вказаний автомобіль міг бути одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або доходами від нього, яким чином автомобіль як матеріальний об`єкт слугує доказом вчиненого кримінального правопорушення, які сліди кримінального правопорушення він на собі зберіг, яким чином незастосування його арешту потягне неможливість використання його як доказу у кримінальному провадженні.

Таким чином, клопотання слідчого не містить належного обґрунтування відповідності майна, на яке пропонується накласти арешт, ознакам речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, до нього не додані копії відповідних процесуальних документів та інших матеріалів, що підтверджують ці обставину, і якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання у цій частині, що прямо передбачено положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України.

Зі змісту клопотання слідує, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами цього кримінального провадження, крім того, не вказано які відомості може містити вказане майно і яким чином воно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а придбання такого майна в результаті отриманого доходу від злочинної діяльності слідчим та прокурором не доведено.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що СВ ВП № 11 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000202 від 18.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 жовтня 2023 року невідома особа умисно таємно викрала попиляні колоди дерев породи «Дуб» з території земельної ділянки, яка розташована за межами населеного пункту с. Ляшківка, Дніпровського району, Дніпропетровської області.

17 жовтня 2023 року проведено огляд узбіччя дороги по вул. Царичанська, навпроти домоволодіння за номером 98, смт Царичанка, Дніпровського району, Дніпропетровської області, в ході якого було виявлено автомобіль марки ГАЗ-САЗ 3507, вантажний самоскид, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , багажне відділення якого завантажено свіжо спиляними колодами дерев породи «Дуб». Поряд з даним автомобілем виявлено водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 . Останній пояснив, що 17 жовтня 2023 року зателефонував до свого знайомого ОСОБА_10 та запитав чи не має в нього дрів для опалення власного будинку, на що ОСОБА_11 повідомив, що дрова має, та можна під`їхати до газової заправки, що розташована на виїзді з с. Ляшківка. Близько 15:00 год. ОСОБА_8 на власному автомобілі марки ГАЗ-САЗ 3507, вантажний самоскид, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 приїхав на вказане місце, де його зустрів ОСОБА_10 , та вони поїхали до лісопосадки в бік с. Нетесівки. Прибувши до лісопосадки, останній побачив дрова складені на кучі, які в подальшому спільно з ОСОБА_11 завантажив до багажного відділення свого автомобіля. Після загрузки, ОСОБА_11 йому виписав товарно-транспортну накладну, надав копію договору та копію акта. Після чого поїхав додому через смт Царичанка.

Автомобіль марки ГАЗ-САЗ 3507, вантажний самоскид, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , вилучено до території ВП № 11 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, що розташоване за адресою вул. Нагорна, 9 смт Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області та опечатано.

Постановою слідчого СВ ВП № 11 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 від 18.10.2023 року автомобіль марки ГАЗ-САЗ 3507, вантажний самоскид, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, 18 жовтня 2023 року слідчим СВ ВП №11 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0027, яка розташована за межами с. Ляшківка, Дніпровського району, Дніпропетровської області, в ході якого встановлено, що на даній ділянці маються зелені насадження, а саме дерева породи «Дуб». На 26 деревах маються механічні пошкодження, у вигляді обрізки крони дерева. Вздовж території, де обрізані дерева, на землі маються кучі гілок з жовтим листям ОСОБА_12 , на землі мається тирса світлого кольору, також мається безліч пеньків дрібної порослі дерев та чагарників.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, інформація по земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0027 відсутня.

При цьому, відповідно до даних Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0027 відноситься до земель сільськогосподарського призначення та має державну форму власності.

Відповідно до розділу Х п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

З урахуванням викладеного, земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0027 є комунальною власністю Ляшківської об`єднаної територіальної громади.

В ході досудового розслідування кримінального провадження було встановлено, що автомобіль марки ГАЗ-САЗ 3507, вантажний самоскид, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю с. Вільховатка, Кобеляцького району, Полтавської області.

Під час апеляційного перегляду захисником ОСОБА_7 надано відповідь на адвокатський запит до Ляшківської сільської територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області, відповідно до якого, комісією Ляшківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надано дозвіл ПП ОСОБА_13 на спил сухих аварійних дерев, прибирання захаращення, які утворилися на прилеглій території біля його сільськогосподарської землі, згідно акту від 08.08.2023 року.

Відповідно до адвокатського запиту, між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_13 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_14 було укладено договір про надання послуг №1 від 22.08.2023 року, предметом якого було видалення самостійних і порослевих кущів, чагарників, хмизу, розчищення повалених, аварійних самостійних дерев, зрізання сухих та нахилених гілок на земельних ділянках для ведення товарно сільськогосподарського виробництва за межами села Ляшківка Дніпровського району Дніпропетровської області.

Відповідно до наданої товарно-транспортної накладної №1 від 17.10.2023 року, ОСОБА_8 на замовлення Агрофірми КОЛОС, а також ФОП ОСОБА_13 виконував перевезення деревини на автомобілі марки ГАЗ-САЗ 3507, вантажний самоскид, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить йому.

Слідчий суддя не дав належної правової оцінки доводам слідчого щодо об`єктивності накладення арешту саме на вилучене майно, не звернув увагу на відсутність доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на майно.

Не було слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна враховано і те, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів не вбачається достатніх підстав що обґрунтовували б достатньою мірою необхідність накладення арешту на відповідне майно.

Слідчий суддя не звернув увагу на викладені обставини та постановив ухвалу, яка не відповідає нормам права щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості, не обґрунтував висновку про наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна і необґрунтована, із постановленням у межах повноважень суду апеляційної інстанції, визначених ч. 3 ст. 407 КПК України, нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого належить відмовити як у безпідставному.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 та ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_7 задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 ,- задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2023 року про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №11 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з начальником Царичанського відділу Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000202 від 18.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4