ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/1180/22 Номер провадження 11-кп/814/1898/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника

потерпілого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000211 від 03.06.2022 за апеляційною скаргою (зі змінами) обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Диканського районного суду Полтавської області від 14.03.2023 відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю с. Босівка Лисянського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлученого, військовослужбовцю за призовом під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 , начальнику продовольчої служби тилу, раніше не судимого;

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_10 засуджено за ч.2 ст. 414 КК України на 5 років позбавлення волі.

Цивільний позов представник потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_10 , на користь потерпілої ОСОБА_8 400 000 (чотириста тисяч) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів та судових витрат.

За вироком суду ОСОБА_10 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 в званні капітан, 03.06.2022 близько 15-00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у кімнаті для відпочинку тилового пункту управління, за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , тобто діючи необережно, будучи обізнаним із правилами поводження зі зброєю, маючи наміри заспокоїти інших військовослужбовців, які начебто голосно розмовляли та заважали ОСОБА_10 відпочивати, вийшов з кімнати для відпочинку тилового пункту управління на двір, направив ввірений йому у користування автомат АК-74 № НОМЕР_2 у підлогу, не переконавшись у відсутності патрону в патроннику автомата, усвідомлюючи, що зброя перебуває в бойовому положенні, натиснув на спусковий гачок, що призвело до одиночного пострілу у бетонну підлогу, після чого куля відрикошетила від бетонної підлоги та влучила в обличчя старшому солдату ОСОБА_11 - кухарю військової частини НОМЕР_1 , який був неподалік місця пострілу. Унаслідок цього ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового сліпого проникаючого поранення голови та був доставлений до медичного закладу, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у відділенні нейрохірургії КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва».

У поданій апеляційній скарзі (зі змінами) обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду відносного нього змінити та пом`якшити призначене покарання, оскільки він визнав вину у повному обсязі, щиро розкаюється та просить вибачення у потерпілих.

Крім того, апелянт зазначає, що має позитивні характеристики, з перших місяців війни став на захист України та відразу після події перерахував батькові потерпілого 20 000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який змінив апеляційні вимоги та просив пом`якшити призначене покарання, захисника на підтримку змінених доводів апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, потерпілу та її представника, які наполягали на суворому покаранні обвинуваченому у зв`язку з відсутністю відшкодування шкоди завданої злочином з боку обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого і його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбачених ч.2 ст.414 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_10 за вчинені злочини, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Всупереч доводів захисника обвинуваченого, покарання ОСОБА_10 призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, відсутність обставин що пом`якшують покарання, та правильно вказавши на вчинення злочину вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_10 протягом розгляду кримінального провадження вину у вчиненому визнавав частково, висував різні версії отримання тілесних ушкоджень потерпілим тілесних ушкоджень та ставив під сумнів причинно-наслідковий зв`язок між його діями та загибеллю потерпілого ОСОБА_11 , вину визнав під час апеляційного розгляду під тягарем досліджених доказів та призначеного покарання, шкоду завдану злочином, відшкодував у невеликому обсязі.

Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, в межах санкції ч.2 ст.414 КК України, є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання, про що поставлено питання у зміненій апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу (зі змінами) обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Диканського районного суду Полтавської області від 14.03.2023 відносно ОСОБА_10 залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4