ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2893/23 Справа № 208/5713/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

засудженої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

від відбування покарання у зв`язку з вагітністю, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з вагітністю.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції зазначив, що відсутні підстави, передбачені ч.1 ст.83 КК України, а саме що засуджена завагітніла до початку відбування покарання, а не під час його відбування, а тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 у зв`язку з вагітністю слід відмовити.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постанови нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання до досягнення дитиною трирічного віку.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що суд не взяв до уваги заяву батька засудженої, якою він підтверджував свою згоду на те, що після звільнення його донька буде проживати з ним разом з дитиною. Вказує, що суд першої інстанції не обґрунтував у чому саме полягає необхідність та мету такого обмеження, не пояснив яким чином завагітнення засудженої до початку відбування покарання несе для суспільства таку шкоду чи її загрозу, у порівнянні з завагітненням після початку відбування покарання, що засудженій має бути відмовлено у звільненні від відбування покарання.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджена ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинне бути законним (ухвалене компетентним судом згідно із нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених діючим КПК України), обґрунтованим (ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу) та вмотивованим (ухваленим із наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення).

Як слідує із матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджено вироком Приморського районного суду м.Одеси від 21 липня 2021 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з подальшим звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 липня 2022 року було задоволено подання начальника Малиновського РВ філії ДУ «Центр пробацїї» в Одеській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлено ОСОБА_7 для відбування призначеного їй покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2020 року.

Наразі ОСОБА_7 відбуває покарання у державній установі «Кам`янська виправна колонія (№34)».

При цьому, на час звернення захисника із клопотанням про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 21 липня 2021 року до досягнення дитиною трирічного віку, засуджена була вагітною.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року у справі було відмовлено у задоволенні клопотання захисника про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з вагітністю.

Суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що ОСОБА_7 завагітніла до початку відбування покарання.

Апеляційний суд не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 79 КК України встановлено, що у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні кримінальні правопорушення, кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Вищезазначена норма підлягає застосуванню у момент винесення вироку, якщо засуджена завагітніла до ухвалення вироку.

В свою чергу, інша частина випадків, а саме коли засуджена завагітніла після винесення вироку (що унеможливлює застосування ст.79 КК України), охоплюється ст. 83 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 КК України засуджених до обмеження волі або до позбавлення волі жінок, які стали вагітними або народили дітей під час відбування покарання, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини, суд може звільнити від відбування покарання в межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною трирічного віку.

Як слідує з матеріалів провадження судом першої інстанції не було взято до уваги, що засуджена завагітніла після винесення вироку Приморського районного суду м.Одеси від 21 липня 2021 року під час відбування призначеного їй за цим вироком покарання із випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При цьому, положення ст. 75 КК України передбачають можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків, з чого слідує, що особа фактично відбуває покарання, однак без реального його відбування в умовах установи виконання покарання.

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що наразі засуджена вже народила дитину під час відбування покарання в державній установі "Кам`янська виправна колонія (№34)".

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про неможливість застосування до засудженої вимог ст. 83 КК України у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 завагітніла до початку відбування покарання.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 83 КК України звільнення від відбування покарання застосовується до засудженої, яка має сім`ю або родичів, що дали згоду на спільне з нею проживання, або яка має можливість самостійно забезпечити належні умови для виховання дитини.

Вказана норма містить дві альтернативні умови, за яких можливе звільнення від відбування покарання зв`язку з вагітністю: 1) наявність сім`ї або родичів, що дали згоду на спільне проживання із засудженою; 2) засуджена має можливість самостійно забезпечити належні умови для виховання дитини.

В матеріалах провадження наявна заява ОСОБА_10 - батька засудженої ОСОБА_7 про надання згоди на спільне проживання із засудженою.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував зазначену заяву, яка була додана до клопотання захисника про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 83 КК України, та прийшов до передчасного висновку про не підтвердження належним чином згоди родичів засудженої на спільне проживання з нею.

Крім того, під час апеляційного перегляду стороною захисту було долучено до матеріалів провадження акт обстеження умов проживання №56 від 20 вересня 2023 року, складеного начальником ССД Городянської с/р ОСОБА_11 та секретарем виконкому ОСОБА_12 , відповідно до якого було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , для виховання та розвитку дитини створено такі умови: є дитяче ліжко, шафа для дитячого одягу, стіл та стілець, в ході бесіди ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які проживають у вказаному будинку, повідомили, що не заперечують поверненню доньки - ОСОБА_7 з дитиною до дому та будуть допомагати їй у розвитку і вихованню дитини.

Також, до матеріалів провадження було долучено довідку про доходи ОСОБА_13 , відповідно до якої останній отримує пенсію по інвалідності відповідного розміру, а також довідку про залучення ОСОБА_13 на регулярній осонові за короткостроковими цивільно-правовими договорами для виконання на користь ПП "Капітал КМД" певних обсягів робіт з ремонту складських приміщень.

Таким чином, з матеріалів провадження слідує, що засуджена ОСОБА_7 засуджена вироком Приморського районного суду м.Одеси від 21 липня 2021 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі, яке не перевищує 5 років, завагітніла та народила дитину під час відбування покарання, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, а тому, на переконання апеляційного суду, до неї можуть бути застосовані вимоги ст. 83 КК України. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує наявність згоди батьків засудженої на спільне проживання з нею.

З огляду на викладене, діючи на підставі ст.ст. 407, 411 КПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання захисника та звільнити засуджену ОСОБА_7 від відбування призначеного вироком Приморського районного суду м.Одеси від 21 липня 2020 року покарання за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.83 КК України до досягнення дитиною трирічного віку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з вагітністю скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Звільнити засуджену ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного вироком Приморського районного суду м.Одеси від 21 липня 2020 року покарання за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.83 КК України до досягнення дитиною трирічного віку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4