Провадження № 11-сс/4823/16/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0003748 від 03 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 1 ст.364 КК України.

Накладено арешт на:

- земельну ділянку комунальної форми власності з кадастровим номером :02:014:0037 площею 0,4643 га, яка належить територіальній громаді міста Чернігова та перебуває у постійному користуванні Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради;

- нежитлову будівлю площею 618,3 кв.м., яка на праві приватної власності на даний час належить ОСОБА_8 , що розташовані по АДРЕСА_1 .

Заборонено фізичним та юридичним особам користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою з кадастровим номером :02:014:0037 площею 0,4643 га та нежитловою будівлею площею 618,3 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1 .

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин, котрі мають суттєве значення для розслідування даного кримінального правопорушення, необхідно накласти арешт на земельну ділянку та нежитлову будівлю, що на ній розташована, яка на даний час належить ОСОБА_8 і відсутні підстави для висновку, що накладення арешту перешкодить власникам у реалізації законних прав.

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що жоден із власників арештованого майна не має статусу підозрюваних у кримінальному провадженні, використання відповідного майна відбувається в межах конституційного права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захисник вважає, що описані у кримінальному провадженні обставини є по своїй суті та змісту цивільно-правовими відносинами і якщо рішення, пов`язане з набуттям або припиненням прав, на думку прокурора, не відповідає вимогам закону, то воно підлягає судовому контролю в рамках цивільного або адміністративного судочинства. Стверджує, що висновки слідчого судді, про те що ОСОБА_8 зареєстрував за собою право власності на нежитлову будівлю за відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно та земельну ділянку, суперечить фактичним обставинам та доказам, які такий висновок спростовують.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0003748, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, а також забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому посилання апелянта на незаконність арешту, не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0003748 від 03 жовтня 2023 року без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4