ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2023 Справа №607/14128/23

Провадження 1-кп/607/1949/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 10 липня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого, відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2023 року о 11.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік церкви, що знаходиться по вул. Центральній, що в с. Лозова Тернопільського району, Тернопільської області в ході словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_5 , проїжджаючи на велосипеді, зробив зауваження обвинуваченому ОСОБА_3 , який перебував у нетверезому стані, у зв`язку з чим, в останнього виник протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 09 липня 2023 року, о 11.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік церкви, що знаходиться по вул. Центральній, що в с. Лозова Тернопільського району Тернопільської області, наблизився до потерпілого ОСОБА_5 , та усвідомлюючи, і розуміючи протиправний характер і значення своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки у ділянку носа та два удари кулаком правої руки у ліву ділянку обличчя, від чого втративши рівновагу, потерпілий ОСОБА_5 впав на землю, а обвинувачений ОСОБА_3 , нагнувшись над ним, наніс кулаком правої руки

ще два удари у ліву ділянку обличчя (ближче лівого ока) та три удари у праву

ділянку обличчя (ближче правого ока).

У подальшому, о 11.30 год., коли потерпілий ОСОБА_5 повторно

проїжджав по

АДРЕСА_2 його знову зустрів обвинувачений ОСОБА_3 та повторно,

наблизившись до потерпілого ОСОБА_5 , наніс йому ще два удари кулаком правої руки у праву

ділянку обличчя.

У результаті умисних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна спинки носа, синців нижніх повік обох очей, синця ділянки правого ліктьового суглоба, що поширюється на передпліччя із чисельними саднами на його тілі.

Вказаними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнав повністю та погодився із зазначеними в обвинувальному акті обставинами, відмовився давати показання на підставі ст. 63 Конституції України.У вчиненому щиро розкаюється, шкодує та негативно оцінює свої дії.

Потерпілий ОСОБА_5 згідно інформації Збаразького відділу ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області від 24.10.2023 № 415/34.5.1.-07.4 помер, актовий запис про смерть № 1785 від 21.09.2023.

При цьому, суд вважає, слід зазначити наступне, згідно норм КПК України у провадженнях приватного обвинувачення, з моменту внесення інформації до ЄРДР, кримінальне переслідування забезпечує прокуратура, і відповідно смерть потерпілого не ліквідує сторону обвинувачення.

Згідно вимог ст. 3 КПК України, державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_5 не звертався з заявою про відмову від обвинувачення. Прокурор у даному кримінальному провадженні не реалізував своє право на відмову від обвинувачення. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , що кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України встановлені та доведені. Обвинувачений визнав вину у їх вчиненні.

Крім цього, позиція родичів (правонаступників потерпілого в матеріально правовому розумінні) не має значення, оскільки чинним КПК України не передбачено процесуальне правонаступництво у провадженнях приватного обвинувачення визначених ст. 477 КПК України.

За вказаних обставин, обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, особу винного, який несудимий відповідно до ст. 89 КК України, не працює, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, наявність постійного зареєстрованого місця проживання, відсутність цивільного позову та майнових претензій до обвинуваченого; обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд приймає до уваги те, що покарання є заходом примусу, від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Таким чином, виходячи з тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, особи винного та його ставлення до скоєного ним діяння, майнового стану, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт. Перешкоди для призначення ОСОБА_3 даного виду покарання згідно ч.3 ст.56 КК України відсутні.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, дасть можливість перевиховатись без ізоляції від оточуючих, в умовах запровадженого в державі воєнного стану бути потрібним шляхом залучення до виконання суспільно корисних робіт, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Враховуючи особу обвинуваченого та відсутність у нього постійного місця роботи й офіційних джерел доходу, застосування до ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, суд вважає недоцільним, тоді як виконувати громадські роботи засуджений може у вільний від роботи чи навчання час, що узгоджується з вимогами ч.1 ст.56 КК України.

Речовий доказ оптичний носій з відеозаписом з нагрудної відеокамери із подіями, що мали місце 09.07.2023 у с. Лозова Тернопільського району, Тернопільської області, який долучений до матеріалів кримінального провадження, суд вважає, слід залишити при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Речовий доказ оптичний носій з відеозаписом з нагрудної відеокамери із подіями, що мали місце 09.07.2023 у с. Лозова Тернопільського району, Тернопільської області - залишити при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1