ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000157 від 01.09.2023 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18 вересня 2023 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Луцьк Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого: - вироком Волинського суду від 18.11.2011 року за ч. 3 ст. 152 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців; - вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08.02.2023 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк двісті годин,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18 вересня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162, КК України та за їх вчинення призначено йому покарання: - за ч. 1 ст. 126 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин; - за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних проступків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі

ЄУНСС: 722/1899/23 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9

НП: 11-кп/822/24/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено відраховувати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_6 31.08.2023 року близько 23:00 год маючи намір на незаконне проникнення до чужого володіння, в порушення ст. 30 Конституції України, статті 12 Загальної декларації з прав людини, статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла та іншого володіння, діючи умисно, протиправно, без згоди власника ОСОБА_8 , а також не маючи жодних інших правових підстав, пройшов на територію подвір`я за адресою АДРЕСА_2 , після чого, перебуваючи на території господарства, побачив відчинене вікно, через яке, шляхом вільного доступу, незаконно проник до житлового будинку ОСОБА_8 , а саме до спального приміщення ОСОБА_10 .

Крім того, 31.08.2023 року близько 23:00 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, діючи умисно, протиправно, переслідуючи мету спричинення фізичного болю, схопив правою рукою за шию ОСОБА_10 , при цьому лівою рукою закриваючи рота останній, яка на той час спала, однак через вищевказані дії прокинулась, таким чином завдав ОСОБА_10 фізичного болю, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.

У цей же час, до кімнати зайшов власник будинку ОСОБА_8 , у якого з ОСОБА_6 відразу виник словесний конфлікт, у ході якого останній протиправно, переслідуючи мету спричинення фізичного болю, умисно наніс ОСОБА_8 два удари правою рукою в область грудної клітини, чим завдав ОСОБА_8 фізичного болю, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень, після чого через деякий час ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінальних правопорушень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник обвинуваченого - ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він не заперечуючи правової кваліфікації дій свого підзахисного та доведеності його вини у скоєних кримінальних проступках, просить оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного покарання. Призначити ОСОБА_6 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 1 ст. 162 КК України - у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 не врахував, що останній покарання призначене вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08.02.2023 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк двісті годин, - повністю відбув.

Стверджує, що покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн є повністю посильним для його підзахисного, оскільки останній виконує роботи по найму від односельчан, за що отримує грошові кошти, а тому позиція суду щодо відсутності доказів про офіційне працевлаштування обвинуваченого чи наявність у нього будь-яких інших джерел доходу, не свідчить неможливість виконання ним покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вважає, що суд з урахуванням майнового стану особи, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 53 КК України, може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Штраф буде сплачено до відповідного бюджету, що принесе більше користі державі та суспільству, а також в достатній мірі вплине на його виправлення.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Однак надійшла заява від потерпілого ОСОБА_8 , зі змісту якої вбачається, що останній просить вищевказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162 КК України, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 477, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити, у зв`язку із відмовою потерпілого від подальшого обвинувачення.

Потерпіла ОСОБА_10 будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явилася та не повідомила суд про поважність причин її неявки, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає подальшому судовому розгляду.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку, вимоги апеляційної скарги, та заяви потерпілого ОСОБА_8 , думку обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які в режимі відеоконференції підтримали заяву потерпілого ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 162 КК України, міркування прокурора ОСОБА_5 , яка не заперечувала щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 162 КК України, потерпілого ОСОБА_8 , який в режимі відеоконференції просив закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку з його відмовою від підтримки приватного обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у заяві доводи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162 КК України відповідають фактичним обставинам справи, і відповідно до вимог ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного перегляду, адже, в цій частині вирок суду захисником не оскаржувався.

Згідно приписів ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 1 вказаної статті, в тому числі і ч. 1 ст. 162 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, провадження по якому було розпочате саме за заявою потерпілого ОСОБА_8 , та є провадженням у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Як встановлено апеляційним судом, 12 грудня 2023 року потерпілий ОСОБА_8 подав до суду заяву, в якій просить кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162 КК України закрити в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Жодних претензій морально та матеріального характеру до обвинуваченого не має, оскільки примирився з останнім. Наслідки відмови від обвинувачення йому відомі.

Вказану заяву потерпілий підтримав в судовому засіданні під час перегляду даного кримінального провадження в апеляційному порядку.

Як передбачено п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Тобто відмова потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення є підставою для закриття кримінального провадження.

Згідно до ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України виявляються під час судового провадження суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

У відповідності до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадженні.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що заява потерпілого підлягає частковому задоволенню і відповідно до вимог ст. 417 КПК України вирок суду відносно ОСОБА_6 в частині його засудження за ч. 1 ст. 162 КК України підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 126 КК України, то в цій частині воно не підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки у вказаному епізоді потерпілою є ОСОБА_10 від якої заяви про відмову від обвинувачення не надходило.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 284, 404, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18 вересня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162 КК України - скасувати в частині засудження останнього за ч. 1 ст. 162 КК України.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 284, ст. 417 КПК України кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 162 КК України - закрити у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_8 від обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3