Дата документу 05.09.2023 Справа № 331/3607/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/3607/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/950/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Макіївка Донецької області, громадянина України, який не працює, зареєстрований у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції,

захисника - адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції.

Захисник-адвокат ОСОБА_8 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2023 року, яким визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в органах влади та посади в правоохоронних органах строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання останнього.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуваний вирок суду є необґрунтованим, оскільки стороною обвинувачення не доведена вина ОСОБА_6 в форматі «поза розумним сумнівом».

Винесений вирок підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального правопорушення (висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду), неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Докази, надані стороною обвинувачення в своїй сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не містять таких доказів, які б доводили склад кримінального правопорушення, передбачений ч.7 ст.111-1 КК України.

Вина ОСОБА_6 , за висновками суду, підтверджена у повному обсязі, але докази, на які посилається суд, обґрунтовуючи вирок, на думку сторони захисту, не доводять вину ОСОБА_6 .

Так, під час судового розгляду були допитані свідки сторони обвинувачення, з метою підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акту щодо ОСОБА_6 . Свідки повідомили, що їм відома зазначена інформація щодо незаконної діяльності обвинуваченого з чужих слів та з мережі Інтернет, в яку можна викласти будь-яку інформацію, без можливості перевірки навіть у мирний час.

Судове провадження здійснювалось за відсутності обвинуваченого, в порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст.323 КПК України, при цьому обвинувачений викликався до суду через засоби масової інформації у передбачений законом спосіб, однак у судове засідання не з`явився. Разом з тим, за таких обставин неможливо вважати встановленим, що обвинувачений відмовився від свого права постати перед судом і захищати себе, або те, що він мав намір уникнути суду.

Стороною захисту наголошувалось, що через неможливість поспілкуватись з ОСОБА_6 , його захист від обвинувачення відбувається без з`ясування його правової позиції по справі та доказів, які ОСОБА_6 , можливо, надав би суду для всебічного, повного і об`єктивного розгляду кримінального провадження.

Зокрема, в рішенні Європейського суду «Чопенко проти України» від 15 квітня 2015 року зазначено, що при встановленні обґрунтованості кримінального обвинувачення особисте заслуховування підсудного має бути загальним правилом.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, п. 18 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, на думку захисника, у ході судового розгляду, з урахуванням всіх вищезазначених та досліджених судом доказів, стороною обвинувачення не було надано доказів, які би довели «поза розумним сумнівом» те, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.7 ст.111-1 КК України. У сторони захисту відсутній обов`язок доводити свою невинуватість, а стороною обвинувачення не надано доказів вини у форматі «поза розумним сумнівом».

Відповідно до вироку суду, згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами - є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п.1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану з 05 год.30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

15 березня 2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

21 квітня 2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

22 квітня 2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Так, 24 лютого 2022 року, на виконання вищевказаного наказу вищого керівництва російської федерації, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території.

28 лютого 2022 року м.Бердянськ Запорізької області було захоплено представниками зс рф та на даний час знаходиться під окупацією держави-агресора - рф.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 30 квітня 2022 року», Бердянська міська територіальна громада Бердянського району включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 30 квітня 2022 року.

Так, у третій декаді травня 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) невстановленими особами, з числа окупаційної адміністрації м.Бердянська Запорізької області запропоновано ОСОБА_6 , який з цією метою прибув із м.Макіївка Донецької області - тимчасово окупованої території, всупереч передбаченому Законом України «Про Національну поліцію» порядку, зайняти посаду в.о. першого заступника начальника незаконно створеного правоохоронного органу - «МВД г.Бердянска», на що останній надав свою добровільну згоду.

У подальшому, ОСОБА_6 призначено окупаційною владою на посаду в.о. першого заступника начальника «МВД г.Бердянска», що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Шевченка, буд. 31 (будівля колишнього митного посту «Бердянськ» Запорізької митниці), тобто посаду, пов`язану з виконанням правоохоронних функцій у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Бердянського району Запорізької області.

Відповідно до займаної ОСОБА_6 посади на останнього покладено обов`язки щодо здійснення організації та керівництва роботи з:

- узагальнення та формування звітності незаконного правоохоронного органу «МВД г.Бердянска» та її доповіді окупаційній владі міста;

- організації та проведення оперативно-розшукової та кримінально-процесуальної діяльності;

- контролю за діяльністю підлеглих співробітників;

- співпраці із засобами масової інформації різних форм власності на території м.Бердянська Запорізької області.

ОСОБА_6 , діючи умисно, підтримуючи діяльність окупаційної адміністрації держави-агресора у м.Бердянську Запорізької області, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, будучи в.о. першого заступника начальника незаконно створеного правоохоронного органу - «МВД г.Бердянска», на виконання наданих йому владних повноважень у незаконно створеному правоохоронному органі, вжив заходи з:

- організації, забезпечення виконання та прийняття безпосередньої участі у проведенні заходів, в тому числі незаконних обшуків, затримань громадян України, що проживають на тимчасово окупованій території Бердянського району Запорізької області;

- співпраці із засобами масової інформації різних форм власності на території м.Бердянська Запорізької області.

26 травня 2022 року ОСОБА_6 , діючи умисно, перебуваючи на тимчасово окупованій території м.Бердянська, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, використовуючи надані йому владні повноваження, у телефонній розмові надав підлеглому працівнику на ім`я ОСОБА_9 вказівку на організацію проведення особистого обшуку та затримання невстановленої особи.

Далі, продовжуючи свою протиправну діяльність, не пізніше 12 червня 2022 року (точна дата органом досудового розслідування не встановлена), ОСОБА_6 , діючи умисно, перебуваючи на території м.Бердянська Запорізької області організував роботу «паспортного центру», який створений з метою оформлення та видачі місцевим жителям м.Бердянська паспортів громадян російської федерації. В подальшому, ОСОБА_6 , перебуваючи у м.Бердянську, із вказаного приводу дав інтерв`ю журналісту каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке було опубліковано 13 червня 2022 року.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, по теперішній час продовжує займати посаду в.о. першого заступника начальника незаконно створеного правоохоронного органу - «МВД г.Бердянска», що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Шевченка, буд. 31 (будівля колишнього митного посту «Бердянськ» Запорізької митниці), на тимчасово окупованій території м.Бердянська Запорізької області та відповідно здійснює виконання наданих йому владних повноважень у вищевказаному незаконно створеному правоохоронному органі.

Заслухавши доповідь судді; захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось у суді першої інстанції у порядку, передбаченому главою 24-1 Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури "in absentia" припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні "Медєніца проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа "Сейдовіч проти Італії"). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа "Шомоді проти Італії"), є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У цьому провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а також апеляційного провадження, що стороною захисту не заперечується на не спростовано.

Зокрема, повістка про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 в судове засідання суду апеляційної інстанції була опублікована у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження - «Урядовий кур`єр» випуск №176 від 01 вересня 2023 року; повідомлення про дату, час та місце розгляду провадження також розміщено на офіційному веб-сайті Судової влади.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок суду цим вимогам закону відповідає. Суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Як зазначено вище, судовий розгляд зазначеного провадження здійснювався за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_6 у спеціальному судовому провадженні, рішення про проведення якого було прийняте з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження та переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України (м.Бердянськ), з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження).

У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_6 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті висунутого йому обвинувачення.

Разом з тим, судом при проведенні спеціального судового провадження були виконані вимоги, передбачені статтею 297-5 КПК України.

Захист обвинуваченого за призначенням здійснював фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_8 .

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_10 , який пояснив суду, що він є заступником голови Бердянської райради, до 21 квітня 2022 року знаходився в м.Бердяськ. Станом на 27 лютого 2022 року місто Бердянськ під свій контроль взяли представники фсб рф та російські військові, в лютому-березні 2022 року почали утворювати органи окупаційної влади, силові структури, до яких запрошували на співпрацю місцевих мешканців та тимчасово переміщених осіб, які прибули з Донецької області, приблизно в квітні 2022 року були сформовані органи окупаційної влади. 21 квітня 2022 року свідок евакуювався з м.Бердянська до м.Запоріжжя, але продовжив спілкування з тими, хто залишився в м.Бердянську, але не співпрацював з окупантами, з тими, хто за можливості приїздив до м.Запоріжжя. ОСОБА_6 не є місцевим мешканцем м.Бердянська, приїхав із Донецької області як представник мвс рф, а в червні 2022 року ОСОБА_6 легалізували в публічному просторі як особу, яка організувала в м.Бердянську паспортизацію населення, він у якості заступника начальника мвс міста Бердянська від окупаційної влади приймав участь у заходах, коли урочисто вручали місцевим мешканцям паспорти рф, здійснював охорону громадського порядку під час публічних заходів, займався встановленням окупаційного режиму та допомогою окупаційної влади.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що він є діючим співробітником Бердянського ВП, на початку квітня 2022 року, аби не співпрацювати з загарбниками, виїхав до м.Запоріжжя, але спілкувався з мешканцями м.Бердянська, які надали опис ОСОБА_6 . Йому відомо, що останній займав керівну посаду у відділі поліції м.Бердянська, який неодноразово перейменовували. Також йому відомо, що ОСОБА_6 на відкритті паспортного столу був присутнім при видачі місцевим мешканцям паспортів рф, одягнений був у форму старого зразка, за певними атрибутами у званні підполковника. З колишніми співробітниками, які залишились у м.Бердянську, та які розповідали про нове керівництво відділом поліції, що вони прибули з Донецької області, пропонували співпрацю з окупаційною владою, свідок припинив будь-яке спілкування.

Крім того, в судовому засіданні дослідженні письмові докази:

- наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 30 квітня 2022 року», згідно з яким Бердянська міська територіальна громада Бердянського району включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 30 квітня 2022 року;

- повідомлення щодо виконання доручення слідчого від 29 квітня 2022 року (т.1 а.п.202), відповідно до якого в рамках виконання доручення по кримінальному провадженню № 0000075 від 19 березня 2022 року встановлено осіб, які перейшли на бік ворога в умовах воєнного стану шляхом надання своєї згоди на співробітництво з російською федерацією, а саме: ОСОБА_6 , колишній працівник генеральної прокуратури днр, призначений на посаду заступника начальника поліції м.Бердянська, використовує номер мобільного телефону НОМЕР_1 ;

- протоколом огляду мережі Інтернет від 07 липня 2022 року (т.1 а.п.204-208), згідно з яким в мережі в додатку «Telegram», а саме на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виявлено публікацію від 13 червня 2022 року о 20 год. 00 хв. з текстом (мовою оригіналу) « ОСОБА_12 открылся первый паспортный стол, где все желающие могут подать документы на получение российского гражданства и получить паспорт гражданина россии». Публікація містить відео, в якому з 00 хв. 47 сек. по 01 хв. 02 сек. ОСОБА_13 , який зазначений як в.о. першого заступника начальника УВС м.Бердянська розповідає в інтерв`ю журналістам «Бердянск.Актуально» процедуру отримання мешканцями міста Бердянська російського громадянства;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 01 серпня 2022 року (т.1 а.п.213, 214), відповідно до якого, слідчим у присутності представника ПрАТ «Київстар» на підставі постанови прокурора в ПрАТ «Київстар» вилучено оптичний диск із інформацією в електронному вигляді;

- протокол виготовлення копії від 23 серпня 2022 року (т.1 а.п.215, 216), згідно з яким виготовлено копію диску тимчасового доступу від 01 серпня 2022 року (ПрАТ «Київстар»);

-протокол огляду від 13 серпня 2022 року (т.1 а.п.217-245), відповідно до якого предметом огляду є диск «Наvit» типу DVD-R, на який маркером чорного кольору нанесено пояснювальний напис: «Копія диску тимчасового доступу від 01 серпня 2022 року (ПрАТ «Київстар»). Оглянувши зміст інформації, яка міститься у файлі «[7863]-29.07.2022 12.43.46» встановлено, що в ньому наявна інформація, що стосується вхідних та вихідних з`єднань телефонного номера НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 , із зазначенням місця виходу в ефір, дати та часу початку, кінця та тривалості з`єднання, номерів ІМЕІ та номерів телефонів, з якими було здійснено з`єднання, адреси базових станцій в межах здійсненого сеансу зв`язку, за період з 18 квітня 2022 року по 29 червня 2022 року. При цьому встановлено, що останній був переважно в м.Бердянську та с.Азовське Бердянського району Запорізької області. (Таблиця № 1 та № 2);

- повідомлення щодо виконання доручення від 16 вересня 2022 року (т.2 а.п.30), згідно з яким в рамках виконання доручення по кримінальному провадженню № 0001565 від 23 серпня 2022 року встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території у м.Бердянську Запорізької області, територія якого з 28 лютого 2022 року знаходиться під окупацією представників збройних сил російської федерації, та не має наміру виїжджати на підконтрольну українській владі територію;

- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04 липня 2022 року (т.2 а.п.89-90), проведеної на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 04 травня 2022 року (т.2 а.п.87-88), в період з 04 травня 2022 року по 02 липня 2022 року, згідно з яким під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії було знято інформацію з електронних комунікаційних мереж мобільного телефонного номеру НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , а саме випливає, що під час телефонних розмов з іншими абонентами останній вирішує питання щодо затримання певних осіб, вилучення зброї.

Отже, сукупністю досліджених доказів поза розумним сумнівом підтверджується те, що ОСОБА_6 , будучи громадянином України, добровільно зайняв посаду в.о. першого заступника начальника незаконно створеного правоохоронного органу - «МВД г.Бердянска», що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Шевченка, буд. 31 (будівля колишнього митного посту «Бердянськ» Запорізької митниці), на тимчасово окупованій території м.Бердянська Запорізької області, та відповідно здійснює виконання наданих йому владних повноважень у вищевказаному незаконно створеному правоохоронному органі.

Вказаний факт підтверджується показаннями свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , які узгоджуються з письмовими доказами, зокрема з відомостями з протоколу огляду інформації, яка розміщена у Всесвітній мережі Інтернет від 07 липня 2022 року у додатку «Telegram», а саме публікація від 13 червня 2022 року о 20 год. 00 хв. з текстом (мовою оригіналу) « ОСОБА_12 открылся первый паспортный стол, где все желающие могут подать документы на получение российского гражданства и получить паспорт гражданина россии», де на відео, зокрема ОСОБА_13 , який зазначений як в.о. першого заступника начальника УВС м.Бердянська розповідає в інтерв`ю журналістам «Бердянск.Актуально» процедуру отримання мешканцями міста Бердянська російського громадянства; з протоколу огляду від 13 серпня 2022 року диску «Наvit» типу DVD-R, на якому міститься інформація, що стосується вхідних та вихідних з`єднань телефонного номера НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 .

Окрім того, з протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04 липня 2022 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 04 травня 2022 року в період з 04 травня 2022 року по 02 липня 2022 року, згідно з яким під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії було знято інформацію з електронних комунікаційних мереж мобільного телефонного номеру НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , убачається, що останній, будучи в.о. першого заступника начальника незаконно створеного правоохоронного органу - «МВД г.Бердянска», мав телефонні розмови, в ході яких обговорював питання щодо здійснення впливу на громадян України, які намагалися перешкодити діяльності окупаційної влади.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Свої висновки суд належним чином вмотивував в оскаржуваному вироку та з цими висновками повністю погоджується колегія суддів.

Всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника, були перевірені судом першої інстанції та на ці доводи надана аргументована та змістовна відповідь у вироку.

Так, з телефонних розмов обвинуваченого ОСОБА_6 убачається, що останній активно підтримав режим окупаційної влади, обговорював питання щодо здійснення впливу на громадян України, які намагалися перешкодити діяльності окупаційної влади.

Зазначене є свідченням невимушеності його поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій, а доводи захисника про протилежне ґрунтуються на припущеннях.

В матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , вчиняючи дії, вказані в обвинувальному акті та у вироку суду, діяв не добровільно.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності - достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винного тощо.

Свої висновки в частині призначеного покарання суд також належним чином вмотивував у вироку.

Підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 колегія суддів не убачає.

Колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі захисника не наведено переконливого обґрунтування на спростування висновків суду, викладених у вироку, а тому вказана скарга задоволенню не підлягає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня2023 року, яким визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4