ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/6051/23 Провадження № 1-кп/636/1160/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000014, внесеному 25 січня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Охрімовка Вовчанського району Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, працюючої начальником відділу ЖКГ та ЦЗ Вовчанської міської ради Харківської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

встановив:

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, III та XIII Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам президент російської федерації (далі - рф) путін в.в., а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV) від 21.12.1965 №2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил рф (далі по тексту - зс рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким внесено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022

року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022, строком на 90 діб.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Разом з цим, в ході досудового розслідування встановлено, що окупаційними військами рф з 24.02.2022 окуповано територію м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області повністю.

ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, в липні 2022 року (більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), діючи умисно, на шкоду інтересам держави Україна, на пропозицію окупаційних військ дала згоду виконуючому обов`язки голови так званої «Військово- цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» ОСОБА_6 на зайняття посади начальника управління житлово-комунального господарства так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» та у подальшому, діючи умисно, достовірно усвідомлюючи, що військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторгайся на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях і здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно-господарче та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, добровільно обійняла посаду начальника управління житлово-комунального господарства так званої «Військово- цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора на території м. Вовчанська Чугуївського району Харківської області, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій.

Далі ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та протиправно, всупереч інтересам національної безпеки України, у взаємодії з окупаційними військами рф, будучи призначеною на посаду начальника управління житлово- комунального господарства так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора, з липня 2022 року (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим) займалась виконанням обов`язків зі здійснення підбору кадрів, які мали забезпечувати діяльність новоствореного незаконного органу, а саме запропонувала ОСОБА_7 зайняти посаду заступника начальника управління житлово-комунального господарства начальника відділу експлуатації об`єктів ЖКГ, моніторингу господарчої діяльності так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора; запропонувала ОСОБА_8 зайняти посаду спеціаліста відділу благоустрій та оперативного планування Управління житлово-комунального господарства так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави- агресора; безпосередньо готувала розпорядження про надання ОСОБА_9 та його сім`ї службового житлового приміщення з видачею ордера на вселення; згідно розпорядження голови так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора входила у склад оперативного штабу з підготовки об`єктів соціальної сфери та житлово-комунального господарства Вовчанського району до осінньо-зимового періоду 2022-2023 років; готувала план управління житлово-комунального господарства військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області на серпень 2022 року; реєструвала у журналі реєстрації розпоряджень з основною діяльністю Голови ВДА Вовчанського району Харківської області так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора розпорядження; розробляла положення про відділ та посадові інструкції спеціалістів відділу, готувала та затверджувала «Табель учёта рабочего времени Управления ЖКХ Временной военно-гражданской администрации Волчанского района Харкіской области», організовувала діяльність Управління ЖКГ, надавала вказівки працівникам Управління ЖКГ, отримувала звіти про виконану роботу, отримувала заробітну платню у грошовій одиниці рф.

На зазначеній посаді ОСОБА_4 перебувала до моменту звільнення м. Вовчанська, тобто до 13.09.2022, після чого після звільнення м. Вовчанськ Збройними силами України була змушена припинити свою незаконну діяльність.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялася та повністю підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини, та добровільно розказала про обставини його вчинення, як вони викладені вище, а саме, що у період тимчасової окупації м. Вовчанська, з липня до вересня 2022 року, займалась виконанням обов`язків зі здійснення підбору кадрів, які мали забезпечувати діяльність новоствореного незаконного органу, а саме запропонувала ОСОБА_7 зайняти посаду заступника начальника управління житлово-комунального господарства начальника відділу експлуатації об`єктів ЖКГ, моніторингу господарчої діяльності так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора; запропонувала ОСОБА_8 зайняти посаду спеціаліста відділу благоустрій та оперативного планування Управління житлово-комунального господарства так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави- агресора; безпосередньо готувала розпорядження про надання ОСОБА_9 та його сім`ї службового житлового приміщення з видачею ордера на вселення; згідно розпорядження голови так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора входила у склад оперативного штабу з підготовки об`єктів соціальної сфери та житлово-комунального господарства Вовчанського району до осінньо-зимового періоду 2022-2023 років; готувала план управління житлово-комунального господарства військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області на серпень 2022 року; реєструвала у журналі реєстрації розпоряджень з основною діяльністю Голови ВДА Вовчанського району Харківської області так званої «Військово-цивільної адміністрації Вовчанського району Харківської області» незаконно створеної «тимчасової окупаційної адміністрації» держави-агресора розпорядження; розробляла положення про відділ та посадові інструкції спеціалістів відділу, готувала та затверджувала «Табель учта рабочего времени Управления ЖКХ Временно военно-гражданской администрации Волчанского района Харкіской области», організовувала діяльність Управління ЖКГ, надавала вказівки працівникам Управління ЖКГ, отримувала звіти про виконану роботу, отримувала заробітну платню у грошовій одиниці рф.

Ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин справи, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачена та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України», «Коробов проти України»).

Розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений у ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Мюррей проти Сполученого Королівства» та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, її дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 111-1 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та його конкретні обставини, дані про особу обвинуваченої, а саме: що вона є громадянкою України, предпенсійного віку, вдовою, має загальний трудовий стаж більше 43 років, працювала в галузі ЖКГ з 2013 року, неодноразово нагороджувалась почесними грамотами та подяками від органів влади, має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, страждає на серцево-судинні захворювання: гіпертонічна хвороба ІІ ступеню 2 стадії з високим ризиком та частими нападами стенокардії, здійснює догляд за матір`ю похилого віку, раніше несудима.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченою, осуду власних дій, наявності відчуття жалю за вчинене, розуміння наслідків своїх дій, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень ст.ст. 65, КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що його обтяжують, особу обвинуваченої, її відношення до скоєного кримінального правопорушення, і вважає, за можливе, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги в межах санкції відповідної частини статті, без конфіскації майна, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового злочину.

Суд вважає за можливе не визначати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Згідно ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України встановлене як додаткове альтернативне, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_4 , враховуючи обставини справи, а саме вчинення злочину не з корисливих мотивів, та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи, що ОСОБА_4 належить 11/40 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , житлова частина яка належить ОСОБА_4 складає 9,2 кв.м і виділення її в натурі не виявляється можливим, окрім того в даному будинку проживає мати ОСОБА_4 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , квартира якої була пошкоджена в наслідок обстрілу м. Вовчанська.

Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 в порядку ст. 124 КПК України на користь держави витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/22928-ПЧ від 16.10.2023 в розмірі 7648,00 гривень.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Арешт майна, що належить ОСОБА_4 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 16 жовтня 2023 року скасувати.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги строком на 10 (десять) років, без конфіскації майна.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту обрання запобіжного заходу, з 09 жовтня 2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з моменту обрання запобіжного заходу з 09 жовтня 2023 по день винесення вироку з розрахунку день за день.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 7648,00 (сім тисяч шістсот сорок вісім) гривень.

Речові докази:

-5 (п`ять) CD-R дисків з маркувальним позначенням «ALERUS CD-R 700МВ/80 min 52/SPEED», документи з підписами ОСОБА_4 на 5 аркушах, копії документів на 30 арк., які зберігаються в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Арешт майна, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 16 жовтня 2023 року скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя