Справа № 639/6157/23
Провадження № 1-кп/639/536/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 15.03.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000088 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гусина Поляна Чугуївського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, не маючого будь-яких осіб на утриманні, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у липні 2020 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, знайшов в соціальній мережі «Telegram» оголошення про продаж посвідчень водія. Так, ОСОБА_4 , з метою вільного управління транспортними засобами категорії «В, С», але при цьому не бажаючи здавати екзамени на знання Правил дорожнього руху, зв`язався у меседжері за вказаним в оголошенні посиланням з невстановленою в ході розслідування особою, щодо виготовлення посвідчення на право керування транспортним засобом на його ім`я- ОСОБА_4 , за грошову винагороду.

З метою реалізації свого протиправного задуму, ОСОБА_4 виступив в ролі пособника у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, надавши за допомогою свого мобільного телефону невстановленій в ході розслідування особі свої персональні дані, зокрема: фотокопію паспорта громадянина України на власне ім`я, власну фотографію у електронній формі, а також фотокопію власного підпису, чим сприяв у виготовленні завідомо підробленого офіційного документу-посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 .

У подальшому ОСОБА_4 , більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, за допомогою доставки «Нова пошта», за невстановленою в ході досудового розслідування адресою, отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 17.07.2020 ТСЦ 6341 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з наданням права керування транспортними засобами категорії «В,С», в якому відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № 14995/17952 від 26.06.2023, бланк посвідчення водія не відповідає аналогічним бланкам, які виготовляються на поліграфічному комбінаті «Україна», що здійснює випуск відповідних бланків документів.

Таким чином, ОСОБА_4 виступив пособником у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, що надало йому право на керування транспортними засобами категорії «В,С».

Під час судового засідання захисник ОСОБА_5 звернулася до суду із письмовим клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України та закриття кримінального провадження в цій частині, мотивуючи тим, що з моменту вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення минули строки давності.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив суду, що розуміє суть обвинувачення, наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 49 КК України, йому відомо, що дані обставини не є реабілітуючими та згоден із зазначеними наслідками.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ст. 44 КК України та ч.1 ст. 285 КПК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України.

Ст. 49 КК України регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358 КК України (в діючій на теперішній час редакції та на момент вчинення кримінального правопорушення), згідно ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, за який передбачено максимальне покарання у вигляді обмеження волі, тому особи, які їх вчинили, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України, звільняються від кримінальної відповідальності по закінченню 3 (трьох) років з моменту їх вчинення.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальний проступок був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту - 17.07.2020 року.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання захисника, закінчився 3-х річний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст.49 КК України.

За змістом ст.ст. 284-288 КПК, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

В ухвалі Верховного Суду від 14.09.2020 в справі №493/1843/16-к зроблено такий висновок: «Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України».

Аналогічні висновки зокрема містяться в ухвалах Верховного Суду від 16.12.2019 в справі №754/10717/17, від 30.03.2020 у справі №635/5683/18, постановах Верховного Суду від 20.03.2018 в справі №463/5277/16-к, від 19.11.2019 в справі №345/2618/16-к, від 20.10.2020 у справі 204/4728/15-к, від 11.11.2020 в справі №455/229/17.

Таким чином, суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

В судовому засіданні суд роз`яснив ОСОБА_4 підстави та наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності до винесення остаточного рішення по справі буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю.

Керуючись п.2 ч.1 ст.49 КК України, ст.ст. 284, 288, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 27, ч.1 ст.358 КК України в зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності за ч.5 ст. 27, ч.1 ст.358 КК України та закрити кримінальне провадження в цій частині на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Продовжити розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1