Справа № 597/509/22
Провадження № 1-кп/597/4/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2024 р. м. Заліщики

Заліщицький районний суд Тернопільської області у складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 ; секретар судового засідання ОСОБА_2 ; учасники провадження: прокурор ОСОБА_3 ; обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , цивільний позивач ОСОБА_6 , представник цивільного позивача ОСОБА_7 , потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , представниця неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000332 від 25.08.2021 р., які надійшли з обвинувальним актом, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , гр-на України, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, не військовозобов`язаного, одруженого, раніше не засудженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

25 серпня 2021 року приблизно о 14 год. 30 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем "DAEWOO SENS" д/н НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Борщів-Заліщики», в напрямку с. Бедриківці Чортківського району Тернопільської області. Рухаючись у вказаному напрямку, на перехресті на с. Бедриківці, водій ОСОБА_4 заїхав на територію автозаправки. Здійснивши заправку свого автомобіля, ОСОБА_4 порушуючи вимоги п.10.1 ПДР України, згідно якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та вимоги п.10.2. ПДР України, згідно якого «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає», здійснив виїзд з території автозаправки на дорогу не надавши перевагу в русі автомобілю "VOLKSWAGEN PASSAT" д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався на своїй смузі руху автодорогою Борщів-Заліщики та допустив зіткнення.

Внаслідок зіткнення, пасажири автомобіля "DAEWOO SENS", отримали наступні тілесні ушкодження:

- ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: травми голови у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забиттям головного мозку, стисненням та зміщенням його серединних структур, церебральною комою, тетраплегією (відсутність довільних рухів в усьому тілі) та двобічною парадною недостатністю; закритої травми живота у вигляді розриву печінки, за очеревинних крововиливів, численних переломів тазу. Дані тілесні ушкодження були небезпечні для життя і за цією ознакою кваліфікуються, як тяжкі. Травми отримані під час дорожньо-транспортної пригоди перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілої.

- ОСОБА_9 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривами печінки, селезінки, брижі тонкого кишківника, закутого перелому кісток тазу та закритого перелому обох кісток лівої гомілки у нижній третині. Дані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до тяжких, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

- ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки в нижній третині зі зміщенням уламків. За ступенем тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до категорії середнього ступеня як таке, що супроводжується довготривалим розладом здоров`я більше 21 дня.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково і суду пояснив, що 25.08.2021 приблизно о 14 год. 30 хв. він на своєму автомобілі "DAEWOO", рухався по автодорозі «Борщів-Заліщики» в напрямку с. Бедриківці до себе додому. В автомобілі окрім нього були пасажири ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та його онук ОСОБА_13 . На перехресті в напрямку с. Бедриківці, він заїхав на автозаправку. Здійснивши заправку свого автомобіля він рушив на виїзд з території заправки на автодорогу. Він бачив автомобіль "VOLKSWAGEN, який рухався по своїй смузі руху, однак розраховував на те, що той був далеко і він встигне своєчасно виїхати на свою смугу руху. В результаті відбулося зіткнення автомобілів від якого постраждали його пасажири та транспортні засоби.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина повністю підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що 25.08.2021 приблизно о 14:00 год. вона разом з своїм чоловіком ОСОБА_4 , онуком ОСОБА_14 та сусідкою ОСОБА_15 , поверталися на власному автомобілі "DAEWOO SENS" з м. Заліщики в с. Бедриківці. Її чоловік заїхав на АЗС поблизу с. Бедриківці, заправився і коли виїхав з її території відбулось зіткнення з іншим автомобілем. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просила призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 25.08.2021 він разом зі своїм дідом ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_9 їхали в с. Бедриківці. Він сидів на задньому сидінні поряд з ОСОБА_15 . Коли його дід заправив автомобіль, він виїхав з території АЗС на перехрестя і коли виїжджав на дорогу, щоб повернути в с. Бедриківці відбулась аварія, внаслідок якої він отримав тілесні ушкодження. Просив дідуся волі не позбавляти.

Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що 25.08.2021 його дружина ОСОБА_11 їхала з ОСОБА_14 . Вони повертались з базару з м. Заліщики в с. Бедриківці. Біля АЗС у напрямку с. Бедриківці відбулась дорожньо-транспортна пригода, про детальні обставини якої йому нічого не відомо. Внаслідок цієї ДТП його дружина ОСОБА_16 отримала чисельні тілесні ушкодження, від яких через деякий час померла в Заліщицькій лікарні.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що пам`ятає обставини дорожньо-транспортної пригоди з участю автомобіля «Ланос» під керуванням ОСОБА_4 , однак за значним перебігом часу не пригадує точної дати цієї події. Того дня він їхав власним автомобілем з сторони с. Дзвиняч в сторону с. Касперівці. По головній дорозі йому назустріч рухався автомобіль «Фольксваген Пасат». Біля с. Бедриківці він побачив, що з території АЗС на головну дорогу виїхав автомобіль «Ланос», в який врізався автомобіль «Фольксваген Пасат». Автомобіль «Ланос» винесло на обочину, він викликав швидку допомогу, оскільки в автомобілі перебували потерпілі особи.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 25.08.2021 в обідню пору він керував автомобілем «Фольксваген Пасат» та рухався по головній дорозі з с. Касперівці в м. Заліщики. Він рухався з швидкістю близько 80 км. Біля с. Бедриківці з території АЗС на головну дорогу несподівано виїхав автомобіль «Ланос». Він застосував екстрене гальмування, однак зіткнення уникнути не вдалось. Внаслідок ДТП пошкоджено його автомобіль і шкода на даний час йому не відшкодована.

Слідчий ОСОБА_18 суду пояснив, що він як слідчий проводив досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні. Під час огляду місця події точно визначити марку автомобіля було неможливо, оскільки «DAEWOO SENS» та «DAEWOO LANOS» візуально дуже схожі між собою. Під час визнання автомобіля речовим доказом у комп`ютері було зроблено технічну описку у реєстраційному номері автомобіля. Надалі під час проведення експертизи, марку та реєстраційний номер автомобіля, було точно визначено експертом. Тобто було встановлено, що це один і той самий автомобіль, який був вилучений на місці ДТП.

Крім цього, вина ОСОБА_4 також підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 25.08.2023; план-схемою до протоколу та фото таблицями. В протоколі огляду місця події зафіксовано обставини дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортних засобів та інша слідові інформація; протоколом проведення слідчого експерименту з участю водія ОСОБА_6 від 06.01.2022; протоколом проведення слідчого експерименту з участю водія ОСОБА_6 від 11.01.2022; висновком експерта №1206 від 03.09.2021згідно якого: При газохроматографічному дослідженні взірця крові гр-на ОСОБА_6 , відібраного медичними працівниками КНП "Заліщицька центральна міська лікарня" Заліщицької МР 25 серпня 2021 року о 16 годині 30 хвилин, - метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено; висновком експерта №1207 від 03.09.2021 згідно якого: При газохроматографічному дослідженні взірця крові гр-на ОСОБА_9 , відібраного медичними працівниками КНП "Заліщицька центральна міська лікарня" Заліщицької МР 25 серпня 2021 року о 15 годині 20 хвилин, - метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено; висновком експерта №СЕ-19/120-21/9072-ІТ від 13.10.2021: На момент експертного дослідження система рульового керування наданого на дослідження автомобіля «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_2 , перебуває у стані часткової відмови та вимогам п. 31.4.2. в) (Рульове керування) Правил дорожнього руху України не відповідає (детальніше див. п. 1 дослідження). 2. На момент експертного дослідження технічних несправностей (невідповідностей вимогам п. 31.4.1. (Гальмові системи) Правил дорожнього руху України) робочої гальмової системи наданого на дослідження автомобіля «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_2 , не виявлено система перебуває у працездатному стані. 3,4. Виявлена несправність (невідповідність) системи рульового керування наданого на дослідження автомобіля «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_2 , носить аварійний характер та була утворена в ході ДТП, внаслідок лії динамічного зусилля (детальніше див. п.п. 3,4 дослідження). Вирішення запитань про вплив на керування, можливість виявлення водієм до ДТП та перебування в причинному зв`язку з ДТП, щодо аварійних несправностей (невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України), та у випадку їх відсутності (щодо робочої гальмівної системи) технічного змісту не має, а тому не проводилась; висновком експерта №СЕ-19/120-21/9070-ІТ від 12.10.2021 згідно якого: 1. На момент експертного дослідження технічних несправностей (невідповідностей вимогам п. 31.4.2. (Рульове керування) Правил дорожнього руху України) системи рульового керування наданого на дослідження автомобіля «Daewoo Lanos», н.з. НОМЕР_3 , не виявлено - система перебуває у працездатному стані. 2. На момент експертного дослідження технічних несправностей (невідповідностей вимогам п. 31.4.1. (Гальмові системи) Правил дорожнього руху України) робочої гальмової системи наданого на дослідження автомобіля «Daewoo Lanos», н.з. НОМЕР_1 , не виявлено - система перебуває у працездатному стані. 3,4. Експертним дослідженням систем та їх елементів, що впливають на безпеку руху, в процесі керування транспортним засобом, на стадії пошуку несправностей за зовнішніми ознаками та проявами (діагностичними параметрами і симптомами) - технічних несправностей (невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України) досліджуваних систем, а саме системи рульового керування та робочої гальмової системи наданого на дослідження автомобіля «Daewoo Lanos», н.з. НОМЕР_4 не виявлено, тому поставлені запитання, позбавлені технічного змісту і по цій причині не вирішувались; висновком експерта №СЕ-19/120-21/9079-ІТ від 20.10.2021 згідно якого: Кут взаємного розташування повздовжніх осей транспортних засобів VOLKSWAGEN PASSAT та DAEWOO LANOS в момент первинного контактування, був в межах 80°+ 5° (відлічується в напрямку за годинниковою стрілкою від повздовжньої осі автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT до повздовжньої осі автомобіля DAEWOO LANOS). У протоколі огляду від 25.08.2021 та на схемі до протоколу ОМП від 25,08.2021 не зафіксовано слідів, що залишені цими транспортними засобами (сліди тертя, кочення, гальмування та ін.), які б свідчили про їх рух до моменту зіткнення, тому встановити трасологічними методами кутове розташування цих транспортних засобів відносно елементів дороги в первинний момент контактування не надається можливим. 2. Враховуючи зафіксовану слідову інформацію, зіткнення автомобілів VOLKSWAGEN PASSAT та DAEWOO LANOS, відносно елементів дороги, відбулося на смузі руху до м. Заліщики, тобто на смузі руху автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, в повздовжньому напрямку в місці початку утворення «пошкодження дорожнього полотна у вигляді повздовжніх ліній, яке зафіксовано у протоколі огляду від 25.08.2021 та на схемі до протоколу ОМП від 25.08.2021 на смузі руху до м. Заліщики, в місці сліду під умовним позначенням №1, якщо переміщатися у напрямку руху цих транспортних засобів; висновком експерта №СЕ-19/120-21/9473-АВ від 18.10.2021 згідно якого: Сума матеріального збитку, заподіяна власнику автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті 257 078,25 грн.; висновком експерта №СЕ-19/120-21/9472-АВ від 13.10.2021 згідно якого: Сума матеріального збитку, заподіяна власнику автомобіля «DAEWOO SENS 13110» («DAEWOO LANOS», в редакції ініціатора експертизи), реєстраційний номер НОМЕР_5 , в результаті пошкодження КТ3 внаслідок ДТР етаном на 2508.2021, ймовірно складає 56 495,41 грн.; висновком експерта №144 від 29.01.2022 згідно якого: На підставі даних судово-медичної експертизи трупа гр-нки ОСОБА_10 1962 року народження. Із висновку експерта судово-медичної експертизи проведеної у відділі судово-медичної токсикології (висновок експерта № від 2022 року), судово-медичної експертизи проведеної у відділі судово-медичної гістології (висновок експерта № 1491 від 21.01.2022 року), судово-медичної експертизи проведеної у відділі судово-медичної імунології № від 2022 року, експертизи, враховуючи попередні відомості, доходжу такого висновку: 1. Судячи з наданих медичних документів, у ОСОБА_10 під час стаціонарного лікування 25.08-17.12.2021 року у КНП "Заліщицька міська лікарня", на підставі даних клінічного обстеження і спостереження, результатів проведених хірургічних операцій апаратно-інструментальних (комп`ютерної томографії, рентгенологічного) досліджень було діагностовано: - травму голови у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забиттям головного мозку. Вказана травма супроводжувалась розвитком набряку речовини головного мозку, стисненням та зміщенням його серединних структур, церебральною комою, тетраплегією (відсутність довільних рухів в усьому тілі) та двобічною пірамідною недостатністю. - закриту травму живота у вигляді розриву печінки, за очеревинних крововиливів; - численних переломів кісток тазу. Спричинені під час дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження були небезпечні для життя, і за цією ознакою кваліфікуються як тяжкі. 2. При судово-медичній експертизі трупа, окрім слідів лікарських маніпуляцій, виявлені наслідки перенесеної черепно-мозкової травми (зокрема нейро-хірургічного втручання з її приводу) слідів зростання переломів кісток тазу, які за вираженістю ознак загоєння можуть відповідати терміну дорожньо-транспортної пригоди 26 серпня 2021 року, як це зазначено у постанові про призначення судово-медичної експертизи. 3. Судячи з морфологічних властивостей, дані ушкодження характерні для виникнення внаслідок дії тупих предметів і могли утворитись за наведених у постанові обставин дорожньо-транспортної пригоди. 4. Причиною смерті ОСОБА_10 явилась поліорганна недостатність, яка розвинулась внаслідок отриманої 25.08.2021 року політравми: черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, закритої травми живота з розривом печінки та заочеревинними крововиливами, чисельних переломів кісток тазу. Стан, який розвинувся у період після травми, був обумовлений характером та важкістю травми отриманої під час ДТП, а відтак перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілої; Згідно висновку експерта №1491 від 21.01.2022: з обставин справ причиною смерті ОСОБА_10 : поліорганна недостатність. Віддаленні наслідки перенесеної черепно-мозкової травми. Підсумки нерівномірний набряк речовини головного мозку, дистрофія нейронів, сателіоз, гліоз: вогнищева пневмонія з стромальним компонентом; дистрофія міокарда; висновком експерта №178 від 27.01.2022 згідно якого: На підставі вивчення медичних документів на ім`я ОСОБА_4 2012 року народження, враховуючи повідомлені обставини справи та у відповідності до поставлених запитань, підсумовую: 1. Судячи по записах у медичній карті стаціонарного хворого № 2953/162, у гр-на ОСОБА_4 при його клінічному обстеженні у Заліщицькій МЛ з 25.08.21 року по 26.08.21 року, встановлений закритий перелом обох кісток правої гомілки в нижній третині зі зміщенням уламків, підтверджений рентгенологічними даними. За ступенем тяжкості, дані тілесні ушкодження належать до категорії середньої тяжкості, як такі, що супроводжуються довготривалим розладом здоров`я - більше 21 дня. (За звичайним клінічним перебігом травматичного процесу переломи кісток гомілки зростаються в термін не менше 3-х тижнів). 2. Судячи з морфологічних властивостей, тілесні ушкодження у ОСОБА_4 характерні для виникнення в наслідок дії тупих предметів, і могли утворитись у особи, що знаходилась в салоні легкового автомобіля, в момент зіткнення двох транспортних засобів. 3. Згідно записів у медичній карті стаціонарного хворого №2953/162, (клінічних даних, результатів рентгенологічного дослідження тілесні ушкодження у ОСОБА_4 могли утворитись 25 серпня 2021 року; висновком експерта №178 від 27.01.2022 згідно якого: На підставі вивчення медичних документів на ім`я ОСОБА_9 1958 р. н., враховуючи повідомлені обставини справи та у відповідності до поставлених запитань, підсумовується: 1. Судячи по записах у медичній карті стаціонарного хворого N? 2951/449/167, у гр-ки ОСОБА_9 мали місце такі травматичні зміни: закрита травма живота з розривами печінки, селезінки, брижжі тонкого кишківника; закритий перелом кісток тазу; закритий перелом обох кісток лівої гомілки у нижній третині. За ступенем тяжкості, дані ушкодження належать до категорії тяжких, як небезпечні для життя в момент спричинення. 2. Судячи з морфологічних властивостей, тілесні ушкодження у гр-ки ОСОБА_9 характерні для виникнення в наслідок дії тупих предметів, і могли утворитись внаслідок ударі об деталі внутрішньої компоновки легкового автомобіля в момент зіткнення транспортних засобів. 3. Згідно записів у медичній карті стаціонарного хворого №2951/449/167 (клінічних проявів, рентгенологічних даних) тілесні ушкодження у гр-ки ОСОБА_9 могли утворитись 25.08.2021 року; висновком експерта №179 від 27.01.2022 згідно якого: На підставі вивчення медичних документів на ім`я ОСОБА_6 1997 року народження, враховуючи повідомлені обставини справи та у відповідності до поставлених запитань, підсумовується: 1. Судячи по записах у медичній карті стаціонарного хворого №2952/161, у гр-на ОСОБА_6 при його клінічному обстеженні у Залішицькій МЛ з 25.08.21 року по 02.09.21 року, встановлені такі травматичні зміни: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, підтвердженого об`єктивною неврологічною симптоматикою, перелом кісток носа, підтверджений рентгенологічним даними, а також садно в ділянці носа. За ступенем тяжкості, рани належать до категорії легких тілесних ушкоджень, супроводжуються короткочасним розладом здоров`я. Зазначений в медичній карті діагноз: «Контузія II-ІІ ст. лівого ока» встановлений на основі одноразового обстеження лікарем-окулістом, від подальшого обстеження та лікування в умовах спеціалізованого стаціонару Тернопільської університетської лікарні пацієнт відмовився, а тому в відповідності з пунктами 4,13.1 та 4.13.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» не підлягав експертній оцінці з приводу визначення характеру, давності, механізму утворення та ступені тяжкості тілесних ушкоджень. Судячи з морфологічних властивостей, тілесні ушкодження у ОСОБА_6 характерні для виникнення внаслідок дії тупих предметів, і могли утворитись у особи, що знаходилась в салоні легкового автомобіля в момент зіткнення двох транспортних засобів; Згідно записів у медичній карті стаціонарного хворого № 2952/161 (клінічних даних, результатів рентгенологічного перебігу травматичного процесу), тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитися 16 серпня 2021 року; висновком експерта №180 від 27.01.2022 згідно якого: На підставі вивчення медичних документів на ім`я ОСОБА_4 1952 року народження, враховуючи повідомлені обставини справи та у відповідності до поставлених запитань, підсумовую: 1. Судячи по записах у медичній карті стаціонарного хворого № 2950/448/166, у гр-на ОСОБА_4 мали місце такі травматичні зміни: відкрита черепно-мозкова травма з переломом склепіння черепа, забоєм головного мозку, раною тім`яної ділянки голови; закрита травма живота з ушкодженням брижжі тонкого кишківника, попереково-ободової кишки, шлунково-поперекової зв`язки; За ступенем тяжкості, дані ушкодження належать до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення. 3. Судячи з морфологічних властивостей, тілесні ушкодження у гр-на ОСОБА_4 характерні для виникнення в наслідок дії тупих предметів, і могли утворитись внаслідок у особи, що знаходилась в салоні легкового автомобіля, в момент зіткнення двох транспортних засобів. 2. Згідно записів у медичній карті стаціонарного хворого №2950/448/166 (клінічних проявів, рентгенологічних даних) тілесні ушкодження у гр-на ОСОБА_4 могли утворитись 25.08.2021 року; висновком експерта №КСЕ-19/120-22/1083-ІТ від 28.01.2022 згідно якого: З технічної точки зору, показання водія автомобіля «DAEWOO SENS» ОСОБА_4 , про те, що зіткнення транспортних засобів відбулось на другорядній дорозі до с. Бедриківці, не можуть вважатись технічно спроможним, оскільки суперечать об`єктивним слідовим даним, що зафіксовані на ділянці ДТП та визначеному у висновку експерта N? CE-19/120-21/9079-IT від 20.10.2021 місцю зіткнення цих автомобілів. 2. В умовах даної дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля «DAEWOO SENS» повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України. 3. В умовах цієї дорожньо-транспортної ситуації, яка склалася, водій автомобіля «VOLKSWAGEN PASSA» повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.6 г) Правил дорожнього руху України. 4. При заданому комплексі технічно спроможних вихідних даних, проведеним дослідженням встановлено, якщо б водій автомобіля «DAEWOO SENS» у заданій дорожній обстановці діяв так, як це викладено у п. 2 дослідницької частини висновку, то у цьому випадку його дії можна було б вважати такими, які б відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, і такі його дії, з технічної точки зору, не повинні були б призвести до скоєння зіткнення. На момент проведення експертизи не відомі причини технічного характеру, які б завадили водію автомобіля «DAEWOO SENS» діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. 5. При заданому слідством комплексі технічно спроможних вихідних даних, в діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN PASSA» не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. При заданому комплексі технічно спроможних вихідних даних, якщо до зіткнення транспортних засобів автомобіль «VOLKSWAGEN PASSA» рухався зі швидкістю 90 км/год, невідповідностей в діях водія транспортного засобу технічним вимогам п. 12.6 г) Правил дорожнього руху України не вбачається. 6. При заданому слідством комплексі технічно спроможних вихідних даних причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «DAEWOO SENS» вимогам п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, яка привела до виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, тобто причиною настання даної ДТП - зіткнення транспортних засобів, з технічної точки зору, були обставини, які пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля «DAEWOO SENS» вказаним вимогам п.п. 10.1, 10.2 цих Правил та створення небезпеки для руху водію автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» чим позбавивши останнього технічної можливості уникнення зіткнення; висновком експерта №258/259/22-22/11596/11597/22-52 від 19.05.2022 згідно якого: Отриманим автомобілями Volkswagen Passat д.н.3. НОМЕР_6 i Daewoo Sens д.н.3. НОМЕР_7 пошкодженням та характеру їх переміщення в кінцеве положення після контакту з технічної точки зору відповідає швидкість руху автомобіля Volkswagen на момент зіткнення з автомобілем Daewoo Sens приблизно 80...84 км/год. 2(4). Для відповіді на поставлене запитання спеціальних пізнань у галузі судової автотехніки не потрібно. Відповідь на це питання має бути надано слідством самостійно (докладніше див. п. 2.(4) дослідницької частини цього Висновку). 3.(2). У заданий момент виникнення небезпеки для руху автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 перебував (міг перебувати) на відстані 54...63 м до місця зіткнення, в залежності від швидкості та умов руху. 4.(3). У даній дорожній обстановці, при заданих слідством вихідних даних та встановленої експертним шляхом величини швидкості його руху, водій Задвірний не мав технічної можливості, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення і тим самим уникнути ДТП. 5. У даній дорожній обстановці, при заданих слідством технічно спроможних вихідних даних, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля Daewoo Sens д.н.з. НОМЕР_1 , повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.2 ПДР України, зміст яких наведений у п. 5 дослідницької частини цього Висновку. 6. У даній дорожній обстановці, при заданих слідством технічно спроможних вихідних даних, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 , повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.3, 12.6(г) ДР України, зміст яких наведений у п. 6 дослідницької частини цього Висновку. 7. У даній дорожній обстановці, при заданих слідством технічно спроможних вихідних даних, в діях водія автомобіля Daewoo Sens д.н.3. НОМЕР_1 вбачались невідповідності вимогам п. 10.2 ПДР України, зміст яких наведений у п.5 дослідницької частини цього Висновку. 8. У даній дорожній обстановці, при заданих слідством технічно спроможних вихідних даних, в діях водія автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 не вбачалось невідповідностей вимогам п.12.6 (г) ПДР України, зміст яких наведений у п. 6 цього Висновку. Водій автомобіля Volkswagen Passat у заданий момент виникнення небезпеки для руху знаходився у аварійній ситуації. Дії водія, який знаходиться у аварійній ситуації, Правилами дорожнього руху не регламентуються. Тому надання оцінки діям водія Задвірного вимогам п. 12.3 ПІДР України, даною експертизою не проводиться. 9. У даній дорожній обстановці, при заданих слідством вихідних даних, причиною настання досліджуваної пригоди, з технічної точки зору, слід вважати настання аварійної обстановки водію автомобіля Volkswagen Passat внаслідок невідповідності дій водія автомобіля Daewoo Sens д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимогам п. 10.2 ПДР України, під час якої водій ОСОБА_19 не мав технічної можливості уникнути ДТП.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази, надавши їм належну оцінку, в тому числі оцінивши їх сукупність на предмет достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку, суд дійшов висновку про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, і вважає, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати: за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, смерть потерпілого та тяжкі тілесні ушкодження.

Приймаючи таке рішення, суд дотримується критеріїв доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.201) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 06.12.1988). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує: характер і ступінь скоєного злочину, який згідно ст. 12 КК України хоча і відноситься до категорія тяжких, однак є необережним; його особу, що характеризується позитивно; на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває; який хворіє на низку захворювань; є пенсіонером, має усталені соціальні зв`язки (одружений, доглядає за сином інвалідом та виховує онука), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, місце ДТП не залишив. Суд визнає обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому його щире каяття.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке в подальшому і під час судового розгляду визнається доведеним, суд також не встановив в діях ОСОБА_4 наявності обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України.

Суд приймає до уваги , що згідно досудової доповіді органу пробації від 13.07.2022: «Приймаючи до уваги особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, що були виявленні при заповненні форми оцінки вважаю, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе тане становить високої небезпеки для суспільства.

На думку Чортківського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" в Тернопільській області, відбування покарання у громаді можливе, лише за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення громадянина ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільне покладення на нього обов`язків передбачених п.п. 1,2 ч.1, 1.2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в середніх межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, що буде достатнім для досягнення мети, визначеної приписами ст. 50 КК України.

З огляду на виключні обставини справи, позицію потерпілих, які вибачили обвинуваченого, претензій морального та матеріального характеру до нього не мають, та просили обрати йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання і на підставі ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки з необхідністю покласти на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Таке покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

При обранні додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд враховує те, що ОСОБА_4 самовпевнено та безвідповідально керуючи транспортним засобом, грубо порушив приписи Правил дорожнього руху України, чим наражав оточуючих на небезпеку, легковажно розраховував на відвернення можливих суспільно-небезпечних наслідків від своїх неправомірних дій, не вжив жодних заходів щодо відшкодування завданих збитків цивільному позивачу ОСОБА_6 , а також тяжкі наслідки від вчиненого кримінального правопорушення, які полягають у смерті одної з потерпілих осіб ( ОСОБА_10 , особа похилого віку), інша потерпіла ОСОБА_9 є також особою похилого віку, яка зазнала тяжких тілесних ушкоджень, а малолітній ОСОБА_4 середнього ступеня тяжкості. Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення було вчинене під час здійснення ОСОБА_4 певної діяльності, що потребує спеціального дозволу - керування механічним транспортним засобом, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки.

Підстав для застосування приписів ст. 69 КК України суд не вбачає.

У кримінальному провадженні цивільний позивач ОСОБА_6 заявив позов до ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 257 078, 25 грн., моральної шкоди - 70 000 грн. та 24 000 грн. витрат на правову допомогу. Цивільний позов ОСОБА_4 визнав частково, погодився сплатити за заподіяну матеріальну шкоду грошову суму у розмірі, яка не покривається страховим полісом. Обвинувачений моральну шкоду та витрати на правову допомогу визнає також частково у розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

З матеріалів провадження вбачається, що згідно полісу № АТ/0583640 від 17.05.2021 цивільно-правова відповідальність відповідача (обвинуваченого) за шкоду, заподіяну майну була застрахована у АТ «СГ «ТАС» на суму 130 000 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 1 ч.1 ст.1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Суд звертає увагу, що хоча цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована у встановленому законом поряду, а саме полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданим страховою компанією, однак оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілому одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Особа, що відшкодувала кошти за майно яке не підлягає відновленню має право звернутись з вимогою про витребування такого майна.

Оцінюючи позицію представника АТ «СГ «ТАС», який заперечував наявність підстав для задоволення цивільного позову до страховика у зв`язку із тим, що ОСОБА_6 пропустив термін подачі заяви про страхове відшкодування встановлений законом (а саме 1 рік з моменту ДТП), суд приймає до уваги відповідний правовий висновок, який закріплений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к. У постанові зазначено, що для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим. При цьому, у вказаній постанові констатовано, що визначений законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування, та обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини, а тому застосування положень Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Таким чином, суд вважає неналежними твердження представника страховика про відсутність правових підстав для задоволення цивільного позову ОСОБА_20 до страховика.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/120-21/9473-АВ від 18.10.2021 сума матеріального збитку, заподіяна власнику автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», р/н НОМЕР_2 складає 257 078,25 грн.

Отже, на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням з АТ «СГ «ТАС» на суму 130 000 грн. і з ОСОБА_4 в сумі 127 078 грн. 25 коп. (257 078 грн. 25 коп. - 130 000 грн. 00 коп. = 127 078,25 грн.).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині моральної шкоди ОСОБА_6 зазначає, що злочинними діями обвинуваченого йому завдано моральної шкоди, оскільки він переніс тривогу за своє здоров`я та на тривалий період часу був порушений його звичний режим життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 2, 3 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, однак, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що ОСОБА_6 внаслідок вчинення обвинуваченим злочину зазнав моральних переживань, які були викликані фактом потрапляння у ДТП, що спричинило йому фізичний і психологічний дискомфорт. Також, суд враховує, що втрата позивачем транспортного засобу, перебування його у тривалому пригніченому стані порушило звичайний життєвий ритм ОСОБА_6 , що також спричинило психологічний дискомфорт. Вказані обставини свідчать про заподіяння йому з вини обвинуваченого моральної шкоди.

Разом з цим в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що протягом усього часу після ДТП і дотепер, він не звертався за медичною допомогою до лікарів психолога або психотерапевта. Будь-якої відновлювальною психологічної терапії за наслідками зазначеної події щодо нього не проводилося.

Оцінюючи доведеність вимог цивільного позивача про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого на суму 70 000 грн., а також наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи емоційний стан ОСОБА_6 , його душевні переживання, відсутність належних та допустимих доказів щодо наявності у нього тілесних ушкоджень, майнових стан обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь позивача. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 24 000 грн., то суд виходить з такого.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України № 5076-VI від 05.07.2012 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного вище Закону).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2009 від 30.09.2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини представництва у цьому процесі між ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_7 склалися на підставі договору № 29/01-01 від 29.06.2022 про надання правової допомоги.

При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, суд керується відповідними правовими позиціями, які зафіксовані Верховним Судом, зокрема в Постанові у справі № 915/237/18 від 01.09.2019, де зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також констатовано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, керуючись принципами справедливості та верховенством права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінальної справи, беручи до уваги фінансовий стан обвинуваченого, відсутність детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, суд вважає, що розумним та справедливим розміром понесених витрат на правову допомогу слід вважати витрати на суму 12 000 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні 19 770 грн. 24 коп., які на підставі приписів ст.124 КПУ України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ст. 100 КПК України, тобто повернути власникам (законним володільцям).

Керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п.1, 2 ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на нього такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти останній про зміну місця свого проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з АТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 130 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 127 078 грн. 25 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 грн. 00 коп.

Речові докази: автомобілі "DAEWOO SENS" д/н НОМЕР_1 та автомобіль "VOLKSWAGEN PASSAT" д/н НОМЕР_2 , - вважати повернутими власникам.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні, які становлять 19 770 грн. 24 коп. за проведення експертиз: №СЕ-19/120-21/9072-ІТ від 13.10.2021 року 1372,96 грн.; №СЕ-19/120-21/9070-ІТ від 12.10.2021 року 1029,72 грн.; №СЕ-19/120-21/9079-ІТ від 20.10.2021 року 3432,40 грн.; №СЕ-19/120-21/9473-АВ від 18.10.2021 року 2745,92 грн.; №СЕ-19/120-21/9472-АВ від 13.10.2021 року 2745,92 грн.; №КСЕ-19/120-22/1083-ІТ від 28.01.2022 року 2402,68 грн.; №258/259/22-22/11596/11597/22-52 від 19.05.2022 року 6040, 64 грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_21