ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/2871/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1927/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 111 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000201 від 06.02.2023 за частиною 2 статті 111 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 13.01.2024 без визначення застави.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.11.2023, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою реєстрації обвинуваченої або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в мінімальному розмірі, визначеному КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник вказує, що судом було розглянуто клопотання прокурора, яке не відповідає вимогам статті 184 КПК України. Суд безпідставно дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В клопотанні прокурора не зазначено, якими фактичними даними підтверджується існування ризиків. Посилання на показання свідків без фактичного допиту цих осіб, не є належним та допустимим доказом. Ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України в даному кримінальному провадженні відсутні. За період перебування обвинуваченої під вартою не надходило повідомлень чи скарг від сторони обвинувачення, інших учасників, що обвинувачена намагалася спотворити чи знищити будь-яку з речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Всі докази знаходяться у сторони обвинувачення. Позиція обвинуваченої, яка бажає надавати пояснення, її належна процесуальна поведінка, свідчить про те, що вона не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню. ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, до адміністративної відповідальності не притягувалася, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні малолітнього сина 2018 року народження, який має ряд вроджених захворювань і потребує постійного догляду з боку матері, обвинувачена має постійне місце проживання в будинку батьків, які в разі необхідності, готові внести заставу за обвинувачену. Вважає, що стороною обвинувачення вчиняються спроби протиправного притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка є потерпілою від збройної агресії.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захинсика, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не встановила підстав для її задоволення.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до частини 6 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Відповідно до абзацу 8 частини 4 статті 182 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, суд першої інстанції врахував тяжкість скоєного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченій у разі визнання винуватою, та дійшов обгрунтованого висновку, що ризики вчинення обвинуваченою дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, у зв`язку із чим застосування до ОСОБА_7 на цій стадії судового провадження більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, з огляду на зміст пред`явленого обвинувачення, доводи клопотання прокурора та приймає до уваги, що обвинувачена була знайома з працівниками поліції, місцевими мешканцями, що не виключає можливості здійснення нею впливу на свідків у кримінальному провадженні. Апеляційні доводи захисника не спростовують наведених ризиків, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку можливості обвинуваченої переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги доводи захисника про наявність у обвинуваченої соціальних зв`язків, малолітнього сина, однак наведені обставини не мінімізують наявні на цей час ризики та не є достатньою гарантією дотримання обвинуваченою процесуальних обов`язків, враховуючи суть обвинувачення. Крім того, судом першої інстанції враховано, що неповнолітня дитина обвинуваченої проживає разом з рідною бабусею. Інкримінований ОСОБА_7 злочин посягає на основи національної безпеки України, що в умовах воєнного стану значно підвищує його небезпечність.

Таким чином, на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не втратили свою актуальність, продовжують існувати. Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції у даному кримінальному провадженні, відповідно до положень абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, під час дії воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого, у зв`язку і з чим висновки суду щодо не визначення розміру застави є законними та обґрунтованими. З огляду на наведене, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі захисника доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Червнозаводського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: