Справа № 539/5616/23
Провадження № 1-кс/539/867/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023 м.Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в межах кримінального провадження №0001079 від 26.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що в провадженні СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001079 від 26.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 26.11.2023 близько 11 год. працівниками СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області під час патрулювання на 202 км. автодороги Київ-Харків, Лубенського району, за порушення ПДР було зупинено автомобіль «ВАЗ 21112» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при перевірці документів якого встановлено, що він позбавлений права керування транспортними засобами згідно рішення суду, яке умисно не виконує.

Зважаючи, що ОСОБА_5 , незважаючи на позбавлення рішенням Лубенського міськрайонного суду від 13.03.2023 права керувати транспортними засобами, керував автомобілем марки «ВАЗ 21112» д.н.з. НОМЕР_1 , тобто умисно не виконував постанову суду, що набрала законної сили, було вилучено автомобіль марки «ВАЗ 21112» д.н.з. НОМЕР_1 та поміщено до майданчика для зберігання речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області; вилучено свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 , яке поміщено за зберігання до камери зберігання речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області.

За вказаним фактом 26.11.2023 слідчим внесено відомості до ЄРДР за №0001079 за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

У відповідності до ст. 98 КПК України та ч.1 ст.167 КПК України, вилучений автомобіль «ВАЗ 21112» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 мають статус речових доказів та тимчасово вилученого майна, оскільки після їх вилучення власник позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ними.

В ході досудового розслідування гр. ОСОБА_5 пояснив, що 26.11.2023 він дійсно керував транспортним засобом та те, що він позбавлений права керування транспортними засобами.

Окрім цього, встановлено, що після постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.03.2023 ОСОБА_5 неодноразово керував транспортним засобом та вчиняв адміністративні правопорушення, тобто на шлях виправлення не став.

Враховуючи, що вилучений автомобіль «ВАЗ 21112» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 , мають значення речових доказів та з метою запобігання вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних чи адміністративних правопорушення слідчий просить накласти арешт на вилучений автомобіль «ВАЗ 21112» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , та на свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 , які фактично перебувають в користуванні у ОСОБА_5 .

В судовому засіданні слідчий, прокурор, володілець майна присутні не були, про день, час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. Неприбуття зазначених осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

26.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, що підтверджується копією витягу з ЄРДР № 0001079 від 26.11.2023.

З протоколу огляду місця події від 26.11.2023 вбачається, що в ході огляду місця події було вилучено автомобіль «ВАЗ 21112» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 .

Постановою слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 26.11.2023 вищевказані вилучені транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію було визнано речовими доказами, визначено місце зберігання транспортного засобу - на майданчику тримання транспортних засобів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - в камері зберігання речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортний засіб «ВАЗ 21112» д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_6 .

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом, передбачено ч. 1 ст. 167 КПК України.

Зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні, вказані в клопотанні транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу були вилучені під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який проводився 26.11.2023. Зазначене клопотання надіслано до суду 27.11.2023, тобто в межах строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України із урахуванням правил, визначених в ст. 115, 116 КПК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частина 1 ст. 170 КПК України вказує на те, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, і з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частина 2 ст. 173 КПК України зазначає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати зокрема і: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) тощо. З клопотання слідчого та наданих до нього матеріалів вбачається, що досудове розслідування здійснюється за ч.1 ст. 382 КК України, за фактом того, що ОСОБА_5 , будучи позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до рішення суду, яке умисно не виконує, був зупинений за порушення правил дорожнього руху при керуванні транспортним засобом «ВАЗ 21112» д.н.з. НОМЕР_1 . Диспозиція ч. 1 ст. 382 КК України передбачає відповідальність за невиконання судового рішення, тобто умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

В клопотанні слідчий зазначив, що транспортний засіб «ВАЗ 21112» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво на цей автомобіль мають значення речових доказів, метою накладення арешту є запобігання вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних чи адміністративних правопорушень.

При цьому клопотання про арешт майна не містить обгрунтування того, що автомобіль, яким керував ОСОБА_5 , та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу відповідають встановленим законом критеріям речового доказу, передбаченим ст.98 КПК України, зокрема, можуть бути використані для доведення будь-яких фактів чи обставин з приводу умисного невиконання судового рішення.

Таким чином, органом досудового розслідування не доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, містить ознаки речових доказів у кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України (невиконання судового рішення) та, як наслідок, не було доведено необхідності накладення арешту на транспортний засіб, належний на праві приватної власності ОСОБА_6 , тобто особі, яка не керувала автомобілем, як і на свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу. За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Керуючись статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1