Справа № 465/789/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/731/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відео конференції кримінальне провадження № 465/789/23 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя Запорізької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 01 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 01 червня 2023 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді арешту на строк 1 місяць; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71, п.1 ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2022 року та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_5 визначено рахувати з моменту фактичного затримання 16 січня 2023 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнана винною у тому, що вона 16.01.2023 року близько 18:20 год., перебуваючи в буд. АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що в Україні введено воєнний стан, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, шляхом відкриття незачинених дверей, квартири АДРЕСА_4 проникла у приміщення вище вказаного будинку, звідки таємно, повторно, викрала особисте майно ОСОБА_9 , а саме: жіночу сумку торгової марки «Liu Jo» чорного кольору із ручкою чорного кольору вартістю 3 800 грн., у якій знаходилися особисті речі, а саме:, гаманець рожевого кольору торгової марки «Carpisa» вартістю 800 грн., у якому знаходились грошові кошти в сумі 5200 гривень, банківська іменна карточка Приват Банк № НОМЕР_1 , водійські права № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 ; гаманець із малюнком «людиною павука», у якому наявні грошові кошти в сумі 1800 гривень, безпровідні навушники торгової марки «Samsung Galaxy Buds Live» кольору рожевого золота, вартістю 3999 грн., блок до зарядного пристрою марки «SAMSUNG 25WPD Adapter» вартістю 730 грн., чотири помади марки «Kiko Milano», рукавиці, таблетки, ключниця із зв`язкою ключів у кількості 7 штук, матеріальної цінності для потерпілої не становлять, чим було завдано матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 16 (шістнадцять) тисяч 329 (триста двадцять дев`ять) гривень.

Крім цього, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викравши 16.01.2023 близько 18:20 год., з приміщення квартири АДРЕСА_5 , жіночу сумку торгової марки «Liu Jo» чорного кольору із ручкою чорного кольору вартістю 3800 грн., що належала ОСОБА_9 , в якій знаходився гаманець рожевого кольору, у якому знаходилась банківська карта «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , і яка, за функціональним призначенням, засіб доступу до банківських рахунків, є різновидом офіційного документу (що випливає із Закону України «Про інформацію», Законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про банки та банківську діяльність», не вчинила жодних дій щодо її повернення власнику, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, викрала банківську картку «Приват Банк» № НОМЕР_1 , з метою подальшого незаконного використання такої карти шляхом зняття грошових коштів, належних потерпілій ОСОБА_9 , тим самим незаконно заволоділа нею.

Крім цього, 16.01.2023 близько 18:50 год., ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно вчинила крадіжку належних ОСОБА_9 коштів з рахунку банку, використовуючи викрадену нею у потерпілої банківську картку «Приват Банк» № НОМЕР_1 , шляхом оплати за придбані товари на суму 878 грн. 80 коп., у магазині "Близенько" (ПП «Мережа-Сервіс Львів») за адресою: м. Львів, вул. Степана Бандери, буд. 69, чим спричинила ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 878 (вісімсот сімдесят вісім) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

На вирок суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок щодо ОСОБА_5 змінити та призначити останній покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. На підставі ч. 1 ст. 71, п.1 ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2022 року та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років 1 місяць.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник звертає увагу, що обвинувачена визнала свою вину у повному обсязі, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю вчиненого та вказала про намір стати на шлях виправлення.

На думку апелянта, остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі не сприятиме досягненню мети перевиховання, а може призвести до озлоблення засудженої та породженню у неї намірів помсти суспільству у майбутньому.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив апеляційну скаргу захисника та вважає вирок суду законним та обґрунтованим, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою усіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України в апеляційній скарзі захисником також не оспорюється.

Що стосується покарання, з яким не погоджується апелянт, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обране з врахуванням особи винної, раніше неодноразово судима, має постійне місце проживання та реєстрації, за останнім місцем проживання характеризується негативно: порушувала правила перебування внутрішньо переміщених осіб у закладі, неодноразово дирекція школи змушена була викликати наряд патрульної поліції, щоб заспокоїти дану особу, неодружена, має на утриманні двох неповнолітніїх дітей, за медичною допомогою до лікаря-психіатра КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» не зверталася та на обліку в КНП ЛОР «Львівської обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває, матеріальну шкоду потерпілій добровільно не відшкодовано, проте потерпіла претензій майнового характеру до обвинуваченої не має; обставини, які пом`якшують покарання повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відсутність обставин які обтяжують покарання; та призначене в межах санкцій ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Щодо доводів апелянта про необхідність врахування при призначенні покарання особи обвинуваченої та обставин, які пом`якшують покарання, то усі дані про особу обвинуваченої та обставин, які пом`якшують покарання, були відомі суду та в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Підстав вважати, що призначене обвинуваченій ОСОБА_5 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої і за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість, немає.

На думку колегії суддів, підстави для застосування щодо ОСОБА_5 при призначенні їй покарання за ч. 4 ст. 185 КК України положень ст. 69 КК України, як про це просить захисник, відсутні.

За змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, є правом, а не обов`язком суду і може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного, і які мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Колегія суддів з урахуванням у сукупності всіх обставин та особи обвинуваченої, який вчинив тяжкий злочин, не вбачає достатніх підстав для висновку про істотне зниження ступеню тяжкості злочину та для застосування положень ст. 69 КК України.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченій ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої, є справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів й підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченій покарання немає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.

Апеляційна скарга захисника не містить правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає її необґрунтованою.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 01 червня 2023 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4