Справа № 450/141/24 Провадження № 1-кп/450/282/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000480 від 09.08.2023 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебувають матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000480 від 09.08.2023 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України.

06 лютого 2024 року органом обвинувачення подано клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Необхідність застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою мотивує тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, він може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою зміни показів. На підставі наведеного просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , з думкою якого погодились потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 , клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні мотивам такого та просив задовольнити, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Розглянувши клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку присутніх сторін, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Частиною 1 статті 197 КПК України визначено, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ризиками, які дають підстави суду застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою слід вважати те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на волі матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою зміни показів, вчинити інше кримінальне правопорушення, щодо нього є наявність обґрунтованого обвинувачення, а також існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відтак існують підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою зміни показів, щодо нього є наявність обґрунтованого обвинувачення, з огляду на що наявні всі підстави для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 5 ст. 182 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, що встановлено в судовому засіданні.

Згідно п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.) «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу. Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у виді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Отже, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховує, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому не визначає розмір грошової застави.

З врахуванням викладеного, клопотання прокурора слід задовольнити та застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на строк 60 днів, а саме до 06 квітня 2024 року без визначенням розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197, 331, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме до 06 квітня 2024 року, без визначення розміру застави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 07 лютого 2024 року.

Суддя ОСОБА_1