Справа № 346/6260/23
Провадження № 11-сс/4808/368/23
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000992 за ч. 1 ст. 204 КК України,

за участю захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року про накладення арешту на автомобіль марки «MERSEDES-BENZ Е270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_8 .

Вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог закону.

Вказує, що клопотання про арешт майна було подано та розглянуто з порушенням законодавчо встановленого строку, в оскаржуваній ухвалі не зазначено, що вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вказує, що таке рішення порушує права ОСОБА_8 якому не повідомлялась підозра та не висувалося обвинувачення у кримінальних провадженнях, а тому він є третьою особою.

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року накладено арешт на автомобіль марки «MERSEDES-BENZ Е270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 та яким фактично користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , вилучений під час огляду місця події 26 жовтня 2023 на ділянці дороги в м. Коломиї по вул. Староміській, навпроти будинку №88 б.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України. 27 жовтня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду проведено на спеціальному майданчику ГУНП в Івано-Франківській області, що за адресою м. Коломия, вул. Горбаша, 8, проведено обшук автомобіля «MERSEDES-BENZ Е270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено 391 блок тютюнових виробів без марок акцизного податку. У зв`язку з чим з метою забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність в накладенні арешту на дане майно.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_7 просив задовольнити апеляційну скаргу, з мотивів наведених в ній;

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при прийнятті оскарженого рішення дотримався вказаних вимог закону.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно дійшов висновку про наявність підстав для арешту майна - автомобіля марки «MERSEDES-BENZ Е270 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

На переконання колегії суддів, слідчим суддею було належним чином перевірено, що зазначене вище нерухоме майно, в повній мірі відповідає ознакам, визначеним у ст. 98 КПК України, а відтак, наявна правова підстава, передбачена ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна.

З огляду на положення ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, тому доводи апеляційної скарги про неможливість арешту вказаного майна є недоведеними.

На думку колегії суддів, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт відповідає вимогам ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні органу досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано, та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, арешт майна в даному конкретному випадку відповідає принципу розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Також на переконання колегії суддів, у даному конкретному випадку, той факт, що клопотання про арешт майна подане слідчим, не є тим істотним порушенням, що може бути безумовною підставою для визнання прийнятого слідчим суддею рішення незаконним, за умови, що таке клопотання погоджено з прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_10 , шляхом його підписання разом із слідчим, чим фактично й було підтверджено факт особистого волевиявлення прокурора (а.п. 2).

Отже, сам по собі факт звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна слідчим, за умови його погодження та підписання прокурором, не може бути підставою для відмови в арешті майна, виходячи із завдання кримінального провадження.

Твердження апелянта про порушення строків подання клопотання не є слушним, оскільки клопотання про арешт майна датоване та подане на пошту 27 жовтня 2023 року (а.п. 1, 23).

Ухвала слідчого судді є обґрунтованою, належно мотивованою, та такою, що ґрунтується на законі. Підстав для її зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді не позбавляє права зацікавленої особи у зверненні до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України або до судді під час судового провадження з клопотанням про скасування арешту майна.

Оскільки згідно ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження як слідчим, так й слідчим суддею зібраних доказів, колегією суддів не встановлено, а тому прийняте слідчим рішення є таким, що відповідає загальним засадам кримінального провадження, обґрунтованим та законним.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при судовому розгляді, які б тягли за собою скасування судового рішення, допущено не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції при прийнятті рішення допустив технічну описку, а саме неправильно вказав номер кримінального провадження та статтю КК України за якою обвинувачується ОСОБА_8 .

На даний час здійснюється кримінальне провадження № 0000992 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Вказаний факт не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170- 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000992 за ч. 1 ст. 204 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5