Справа № 387/1535/23
Провадження № 1-кп/392/246/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника адвоката ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 , провівши в залі суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 01 березня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не є інвалідом І чи ІІ групи, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, не є депутатом, є таким, що не має судимостей,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду від 20 вересня 2023 року було направлено для розгляду до Маловисківського районного суду Кіровоградської області матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 01 березня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України.

Підставою для направлення вказаного кримінального провадження до Маловисківського районного суду Кіровоградської області була відсутність потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Ухвалою суду від 21 вересня 2023 року призначено до судового розгляду кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 1 березня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України та продовжено обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 19 листопада 2023 року включно та утримувати в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор».

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування доводів клопотання прокурором зазначається, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, які передбачені пунктами 1 (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), 3 (незаконного впливу на свідків), 4(перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), 5 (вчиняти інші кримінальні правопорушення) частини 1 статті 177 КПК України, які продовжують існувати на час розгляду кримінального провадження в суді та, які не відпали на даний час, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 постійної роботи та джерела доходів, особистого житла, міцних соціальних зв`язків не має, проживає у будинку, який належить його матері, не одружений;

- незаконно впливати на свідків, які підтверджують його вину у вчиненні незаконного збуту наркотичних засобів, так як обвинувачений особисто знайомий зі свідками, тому вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на вказану категорію осіб, з метою зміни чи відмови від наданих показів. У відповідності до ст. 23 КПК України та ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію кримінального провадження, наявний реальний ризик, що підозрюваний у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані;

- чинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити вчинення даного кримінального правопорушення, враховуючи кількість вчинених епізодів;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити суд в оману, ухилятись від викликів слідчого, прокурора та суду.

Прокурор просив врахувати, тяжкість вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, оскільки він вчинив тяжкі злочини пов`язані із розповсюдженням наркотичних засобів іншим громадянам, за який законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

На переконання прокурора, для запобігання ризикам переховування ОСОБА_4 від суду, незаконного випливу на свідків, продовження злочинної діяльності чи вчинення інших злочинів, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам передбачених статтею 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого, думку якого підтримав сам обвинувачений, заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив до обвинуваченого застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків передбачених статтею 194 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що в разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він буде з`являтись за першим викликом до суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд при вирішенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою виходить з наступного.

Мета застосування запобіжного заходу визначена частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

В провадженні Маловисківського районного суду Кіровоградської області на стадії судового розгляду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених передбачених частиною 2 статті 307 (санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна), частиною 1 статті 263 КК України (санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років).

Ухвалою слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_6 від 22 серпня 2023 року у справі № 387/756/23 (провадження № 1-кс/387/135/23) підозрюваному ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави до 26 вересня 2023 року включно, залишено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В подальшому, ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 19 листопада 2023 року включно та утримувати в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор». Розмір застави визначений ухвалою слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2023 року у справі № 387/756/23 (провадження № 1-кс/387/135/23) як альтернативний запобіжний захід ОСОБА_4 в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 214720,00 грн. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень 00 коп.) залишено без змін.

Судовий розгляд вказаного кримінального провадження не може бути завершений до 19 листопада 2023 року.

Санкція частини 2 статті 121 КК України передбачає застосування до винної особи покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 (шести) до 10 (десяти) років з конфіскацією майна.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

У відповідності до частини 1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно положень частини 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд, вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , враховує вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (стаття 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення особи. З цього правила випливають два природних наслідки, що обов`язок доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення.

Суд вважає, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 опинившись на волі до завершення судового розгляду кримінального провадження, зможе ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити злочинну діяльність.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 10 років, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу та вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків. Згідно приписів частини 3 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про залишення обвинуваченому ОСОБА_4 застави в розмірі, що становить 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням у разі винесення застави обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Доводи сторони захисту на користь обвинуваченого, зокрема про те, що обвинувачений не має наміру ухилятися від суду та не буде чинити жодних перешкод у кримінальному провадженні, у даному випадку не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобіганні встановлених процесуальних ризиків, а тому у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статями 177, 183, 193, 194, 331, 369, 372, 395 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_2 про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 12 січня 2024 року включно та утримувати в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор».

Розмір застави визначений ухвалою слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2023 року у справі № 387/756/23 (провадження № 1-кс/387/135/23) як альтернативний запобіжний захід ОСОБА_4 в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 214720,00 грн. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень 00 коп.) залишити без змін.

Оголосити перерву в судовому засіданні до 11 год. 30 хв. 05 грудня 2023 року.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1