Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року

Справа № 635/612/24

Провадження № 1-кс/635/323/2024

Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 15 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 1 статті 115 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Клопотання мотивоване обґрунтованістю підозри відносно підозрюваного ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 15 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 1 статті 115 КК України, наявністю ризиків передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим просить суд, враховуючи існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_5 в межах строків досудового розслідування на 60 діб.

Стислий виклад позиції сторін кримінального провадження

В судовому засіданні прокурорОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до підозрюваного ОСОБА_5 та навів обґрунтування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які містяться у письмовому клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 , у судовому засіданні не заперечували проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави слід задовольнити, виходячи з наступного.

Прокурор в клопотанні зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи знайомим з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнім часом проживав у його будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 14.01.2024 протягом дня ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спільно вживали спиртні напої, знаходячись за вищевказаною адресою.

Під час вживання спиртного між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник конфлікт на ґрунті неприязних відносин, який відбувався приблизно до 21.00, а саме до того часу, поки ОСОБА_8 не покинув домоволодіння, де залишився ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Після того, як ОСОБА_8 залишив територію домоволодіння, у ОСОБА_5 на підставі словесного конфлікту з останнім, виник раптовий злочинний умисел на умисне заподіяння смерті ОСОБА_8 .

З метою реалізації свого раптового злочинного умислу ОСОБА_5 приблизно о 22:00, більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, зателефонував ОСОБА_8 та запропонував зустрітися на вулиці для, начебто, з`ясування стосунків, та взяв із дому з собою предмет, ззовні схожий на ніж.

Далі, приблизно о 22.30, більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилось, ОСОБА_5 зустрів Кабачного біля будинку АДРЕСА_2 .

У цей час продовжуючи реалізацію свого раптового злочинного умислу, направленого на умисне заподіяння смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_5 підійшовши до останнього та намагався нанести йому удар ногою, але не втримав рівновагу і впав на землю.

ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_5 та схилився над ним, який у свою чергу схопив його за одяг та повалив на себе.

Далі, ОСОБА_5 продовжуючи реалізацію свого раптового злочинного умислу, направленого на умисне заподіяння смерті ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 та свідомо допускаючи їх настання, керуючись мотивом неприязного відношення, яке склалось незадовго до події у ході конфлікту, дістав правою рукою предмет, ззовні схожий на ніж, який він взяв із собою, та умисно наніс ним від п`яти до семи ударів в область спини ОСОБА_8 .

Далі наносити удари потерпілому ОСОБА_5 завадив ОСОБА_9 , який втрутився в конфлікт та схопив ОСОБА_5 за руку, в якій він тримав предмет, ззовні схожий на ніж.

Після цього злочинні умисні дії ОСОБА_5 , спрямованні на протиправне заподіяння смерті потерпілого були припинені та він втік з місця скоєння злочину.

Далі ОСОБА_8 госпіталізовано до Державної установи «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної Академії медичних наук України», де останнього було негайно прооперовано і надано необхідну медичну допомогу, та згідно довідки від 15.01.2024 встановлено діагноз «Множинні проникаючі колото-різані поранення грудної клітини справа (4) та зліва (1). Проникаючий та лівобічний гемопновмоторакс».

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , які вважав за необхідні для завершення кримінального правопорушення, але не зміг довести свій протиправний умисел, направлений на позбавлення життя потерпілого до кінця, внаслідок причин, що не залежали від його волі, а саме внаслідок того, що його діям протистояла стороння особа, а також в силу того, що ОСОБА_8 було своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

15.01.2024 о 02 годині 40 хвилин (час фактичного затримання) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Органом досудового розслідування 15.01.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

Надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності, а саме: витяг з ЄРДР(а.с.9); протокол огляду місця події від 15.01.2024(а.с.17-19); постанова про визнання речовим доказом від 15.01.2024(а.с.20-21); протокол огляду місця події від 15.01.2024(а.с.23-35); протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 15.01.2024(а.с.41-45); протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 15.01.2024(а.с.46-47); протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 15.01.2024(а.с.55-60); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.01.2024(а.с.82-83); протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину(а.с.49-51); постанова про визнання речовим доказом від 15.01.2024(а.с.53-54); повідомлення про підозру від 15.01.2024(а.с.61-64) свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 1 статті 115 КК України.

Зазначені докази на думку слідчого судді не містять ознак очевидної недопустимості та неналежності та є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний/обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним/обвинуваченим зазначених дій.

Таким чином, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створіть загрозу суспільству.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 статті 115 КК України, відповідно до положень статті 12 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, яке може бути призначене ОСОБА_5 у випадку направлення обвинувального акту щодо нього до суду та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 лишня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Наведені вище обставини в сукупності дають підстави дійти до висновку щодо існування ризику можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 дій, направлених на переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

З огляду на конкретні обставини справи та на суспільну небезпечність діяння, а також тяжкість покарання за особливо тяжкий злочин, у вчиненні якого, підозрюється ОСОБА_5 слідчий суддя дійшов висновку про відсутність беззаперечних стримуючих факторів, що може виключати наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

У даному випадку, суд погоджується, що існує ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Обґрунтовуючи існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, прокурор посилався на те, що на цей час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, місцезнаходження знаряддя вчинення злочину не встановлено, вирішується питання про проведення низки слідчих дій, а також проведення ряду експертиз з метою отримання доказів, які підозрюваний може знищити, сховати або спотворити.

З огляду на викладені обставини, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 ймовірно може сховати, знищити або спотворити, як безпосередньо так і через інших осіб, важливі для кримінального провадження речі та документи, які на цій стадії кримінального провадження ще не були одержані та належним чином зафіксовані органом досудового слідства.

Слідчий суддя встановив, що заявлений прокурором ризик на сьогоднішній день існує.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого, свідка, у цьому кримінальному провадженні

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не завершено, слідчим не проведені всі необхідні слідчі дії, направлені на отримання доказів, а підозра також обґрунтовується показаннями потерпілого та свідків, підозрюваний ОСОБА_5 зможе здійснювати вплив на свідків та потерпілого по вказаному кримінальному провадженню з метою подальшої відмови від наданих вже показань та спонукання надання ними(свідками) показань органу досудового розслідування із завідомо неправдивою інформацією стосовно подій злочину.

Зазначене вказує на існування ризику передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення

Слідчий суддя враховує зміст формулювання підозри, зокрема обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а також те, що підозрюваний офіційно не працює, не має стабільного джерела доходів, не одружений, на його утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має що вказує на відсутність міцних соціальних зав`язків.

Наведені вище обставини в сукупності дають підстави дійти висновку щодо існування ризику, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також слідчий суддя, згідно статті 178 КПК України враховує інші обставини, які підтверджені наданими сторонами доказами, зокрема особу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є уродженцем м. Харків Харківського району, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, є обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Такий строк необхідно обраховувати з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_5 .

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків.

Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде недієвим.

Тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_5 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком на 60 днів та таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

При цьому, суд відповідно до положень частини 4 статті 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки особа підозрюється у злочину передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.

На підставі вищевикладеного, суд, перевіривши обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , пов`язаного з обмеженням його прав на свободу та особисту недоторканість, дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідає меті його застосування, є пропорційним заявленим прокурором ризикам та запобігає спробам вчинити дії, передбачені пунктам 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 197, 309, 372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, капітана поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 15 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 1 статті 115 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 днів, який обчислювати з моменту фактичного затримання з 15 січня 2024 року до 14 березня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали- до 14 березня 2024 року включно.

Виконання ухвали покласти на відділ поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання особи під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором цієї особи в порядку, передбаченому статтями 111,112 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той саме строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошено 19 січня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_12