Справа № 442/2704/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1206/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року у м. Львові

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 жовтня 2023 року,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),

встановила:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про призначення покарання за сукупністю вироків в порядку ст.537 КПК України.

На дану ухвалу суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, оскільки не погоджується із даним судовим рішенням.

У доповненнях до апеляційної скарги засуджений просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою призначити йому покарання за сукупністю вироків Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року та Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2020 року, та при визначенні строку остаточного покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення: за вироком Залізничного районного суду м. Львова з 27.06.2011р. по 08.12.2017р. з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі; за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області з 29.06.2018р.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною і необґрунтованою у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Покликається, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2017 року зазначений вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року було залишено без змін, а його було звільнено з під варти із зали суду у зв`язку із відбуттям призначеного покарання. Ухвалою Верховного суду від 28 лютого 2019 року ухвалу Апеляційного суду Львівського області від 08 грудня 2017 року було скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд. Лише 27 квітня 2022 року, після повторно апеляційного розгляду, вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року вступив у законну силу.

Вважає, що наведені обставини свідчать про те, що до 27 квітня 2022 року він не вважався таким, що відбув покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року, і попереднє рішення апеляційного суду від 08 грудня 2017 року про залишення без змін вироку Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року та звільнення його з під варти із зали суду у зв`язку із відбуттям призначеного покарання у даному випадку не має жодного правового значення.

Стверджує, що у даному випадку йому слід було призначити покарання за сукупністю вироків Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року та Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2020 року та зарахувати йому відповідно у строк покарання строк його попереднього ув`язнення.

У судовому засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_6 та його захисник повністю підтримали апеляційні вимоги засудженого та просили такі задоволити.

Прокурор заперечила вимоги та доводи засудженого, з огляду на безпідставність таких та просила залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників провадження, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно матеріалів справи вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року, ОСОБА_6 було засуджено за ч.4 ст.187, ст..257, ч.1 ст.263, ч.3 ст.309, 70 КК України до покарання у виді 11 років 3 місяці позбавлення волі, початок відбування покарання - 27 червня 2011 року. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 червня 2011 по 12 грудня 2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2017 року зазначений вирок було залишено без змін. ОСОБА_6 було звільнено з під варти із зали суду у зв`язку із відбуттям призначеного покарання.

Ухвалою Верховного суду від 28 лютого 2019 року ухвалу Апеляційного суду Львівського області від 08 грудня 2017 року, зокрема, щодо ОСОБА_6 скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року залишено без змін. ОСОБА_6 ухвалено вважати таким, що відбув призначене йому вироком суду покарання.

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2020 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді дванадцять років позбавлення волі, початок відбуття покарання - 29 червня 2018 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року вказаний вирок було залишено без змін.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 подав до місцевого суду клопотанням про призначення засудженому покарання за сукупністю вироків (в порядку п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України), в якому просив призначити ОСОБА_6 покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року по справі № 1309/3314/12 та Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2020 року по справі № 452/3434/18 за сукупністю вироків.

Просив при визначенні строку остаточного покарання зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення: 1) за вироком Залізничного районного суду м. Львова з 27 червня 2011 року по 08 грудня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; 2) за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області з 29 червня 2018 року.

Зазначав, що у даному випадку, враховуючи положення ст.4 КВК України слід вважати, що вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року не набрав законної сили і втратив своє правове значення у частині як висновків про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, так і щодо призначення покарання. Оскільки вказаний вирок не набрав законної сили, ОСОБА_6 не може вважатися таким, що відбув покарання за цим вироком. Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року набрав законної сили лише 27 квітня 2022 року.

Вказав, що при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання за зазначеними двома вироками суд повинен застосувати положення ст.71 КК України, тобто призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю зазначених вироків, оскільки вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року набрав законної сили після набрання законної сили вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2020 року, а також суд повинен зарахувати строк попереднього ув`язнення при призначенні засудженому за цими вироками покарання.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з належною повнотою дослідив матеріали клопотання та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні наведеного вище клопотання адвоката про призначення засудженому ОСОБА_6 покарання за сукупністю зазначених вироків у порядку п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК Українипід час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Тобто, у порядку даної норми закону суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, може вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків лише під час виконання таких вироків.

Як правильно встановив місцевий суд, ОСОБА_6 був засуджений вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року за ч.4 ст.187, ст..257, ч.1 ст.263, ч.3 ст.309, 70 КК України до покарання у виді 11 років 3 місяці позбавлення волі, початок відбування покарання - 27 червня 2011 року. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 червня 2011 по 12 грудня 2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2017 року зазначений вирок було залишено без змін. ОСОБА_6 звільнено з під варти із зали суду у зв`язку із відбуттям призначеного покарання.

Ухвалою Верховного суду від 28 лютого 2019 ухвалу Апеляційного суду Львівського області від 08 грудня 2017 року, зокрема, щодо ОСОБА_6 скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року залишено без змін та ухвалено вважати ОСОБА_6 таким, що відбув призначене йому вироком суду покарання.

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2020 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі, початок відбуття покарання - 29 червня 2018 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року вказаний вирок було залишено без змін.

Ураховуючи наведені обставини, колегія суддів визнає обґрунтованим висновок місцевого суду про відсутність підстав для застосування щодо засудженого ОСОБА_6 упорядку п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України покарання за сукупністю вироків Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року та Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2020 року, оскільки матеріалами справи підтверджено, що засуджений ОСОБА_6 відбув покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року.

В апеляційному порядку такі висновки місцевого суду не спростовано, а відтак висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про призначення покарання за сукупністю вироків у порядку ст. 537 КПК Українивідповідає вимогам закону та матеріалам справи, і є обґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про відсутність правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційна скарга засуджено до задоволення не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді зазначеного клопотання, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

Ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 жовтня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_6 у повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України..

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 жовтня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про призначення покарання за сукупністю вироків в порядку ст.537 КПК України без змін.

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: