Справа № 308/1/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2023 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, про закриття кримінального провадження,-
Також вказує, що слідчим встановлено відсутність в діях службових осіб сектору дізнання Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, але такий висновок слідчим зроблено знеособлено, оскільки не зазначено, в діях кого саме відсутній склад злочину.
Окрім цього зазначає, що ще під час її допиту в якості свідка, слідчому ОСОБА_5 було заявлено про необхідність, відповідно до частини 1 статті 55 КПК України, визнати її потерпілою по даній справі, однак дане клопотання було проігноровано.
Таким чином, заявник вважає, що досудовим слідством проведені не всі можливі слідчі дії, а тому просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 04.11.2022 року та направити матеріали провадження для продовження досудового розслідування.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримала подану нею скаргу, просила таку задовольнити з підстав та мотивів наведених в ній. При цьому зазначила, що після скасування ухвалою слідчого судді від 16.05.2022 року постанови слідчого про закриття кримінального провадження, жодних слідчих дій органом досудового розслідування проведено не було.
Слідчий Шостого відділу ТУ ДБР в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляд скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України, параграф №1, ст.ст. 303 - 308. Так, ч.1 ст.303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.
Відповідно до ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно з ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначений ст. 306 КПК України. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням відповідних положень глави 26 КПК України. Скарги на рішення про закриття кримінального провадження, розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
Згідно витягу з ЄРДР, такі відомості були внесені на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.06.2021 №308/744/21, якою зобов`язано обласну прокуратуру (посадову особу) Закарпатської обласної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві адвоката ОСОБА_3 від 24.05.2021 року, у відповідності до вимог ст.214 КПК України та розпочати досудове розслідування.
Згідно постанови прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого територіального від 14.07.2021 року визначено підслідність кримінального провадження , за П`ятим слідчим відділом ( з дислокацією в м. Ужгород.), Територіального відділу ДБР , розташованого в м. Львові.
У наданих слідчим матеріалах кримінального провадження міститься належним чином завірена копія ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.06.2022 року №308/7742/21, за результатами розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 , на бездіяльність Закарпатської обласної прокуратури.
Згідно вказаної вище ухвали, слідчий суддя задоволив скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність Закарпатської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 24.05.2021 до ЄРДР та зобов`язав прокурора (посадову особу) Закарпатської обласної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві адвоката ОСОБА_3 від 24.05.2021 року, у відповідності до вимог ст.214 КПК України та розпочати досудове розслідування.
Скасовуючи постанову слідчого П`ятого слідчого відділу (дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого в м. Львові, ОСОБА_4 слідчий суддя виходив з того, що постанова слідчого не містила чіткого формулювання підстав закриття кримінального провадження, що саме стало підставою для прийняття слідчим вказаного висновку. Так, слідчим у порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України не проведені в повному обсязі слідчі дії з метою одержання фактичних даних вчиненого кримінального правопорушення для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано їм належної правової оцінки, що свідчить про формальний підхід до розслідування вказаного кримінального правопорушення та як наслідок про неефективне досудове розслідування кримінальної справи.
Також вказано на відсутність у матеріалах кримінального провадження даних про виконання доручення слідчого стосовно ініціювання по даному факту проведення спільного службового розслідування та необхідність отримання висновків за результатами такого.
Окрім цього, в ухвали слідчого судді зазначено, що зроблений слідчим висновок про відсутність у діях службових осіб сектору дізнання Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, знеособлений, оскільки не зазначено, в діях кого саме відсутній склад злочину.
У подальшому, в ході досудового розслідування отримано від Головного управління Національної поліції в Закарпатській області матеріали службового розслідування за зверненням гр. ОСОБА_3 .
Також у постанові містяться посилання на ст.ст.2, 9,94, 214 КПК України, а також враховані і положення п. 4 ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України щодо тлумачення усіх сумнівів на користь особи, та зроблено висновк про відсутність в діях службових осіб сектору дізнання Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області складу кримінального правопорушення.
Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.
Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У свою чергу, дізнавач, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.
Зокрема, якщо слідчим, дізнавачем закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Згідно ч. 6 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.
До повноважень слідчого судді у відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За загальними правилами, за відсутністю в діянні складу кримінально правопорушення кримінальне провадження закривається тоді, коли в дійсності було вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке потягло за собою шкідливі наслідки, але відсутній один з елементів складу злочину. У той же час, у мотивувальній частині рішення слідчого не зазначено, який із елементів складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 , відсутній.
У мотивувальній частині постанови, що є предметом оскарження зазначено диспозицію склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 356 КК України, при цьому вказано, що істотна шкода для ст. 365 КК України, передбачає її майновий характер, а саме реальні збитки або упущену вигоду. Із посиланням на ст. 364 КК України наводить визначення майнової шкоди.
Проте постанова не містить чіткого формулювання підстав закриття кримінального провадження, що саме стало підставою для прийняття слідчим вказаного висновку. Слідчим в постанові зазначено тільки описову частину об`єктивної та суб`єктивної сторони ч. 1 ст. 365 КК України без оцінки та взаємозв`язку з вказаною заявником подією.
Так, у постанові слідчим зазначено, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про заподіяння істотної шкоди охоронюваним законним правам та інтересам фізичних чи юридичних осіб.
Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що саме на це і вказує заявник по поданій скарзі, зокрема на неповноту досудового розслідування, нез`ясування всіх фактичних обставин, на підставі яких слідчий зміг би зробити об`єктивний висновок щодо наявності чи відсутності кримінального діяння.
Слідчим суддею встановлено, що під час проведення перевірки обставин, кримінального провадження, слідчим в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України не проведені в повному обсязі слідчі дії з метою одержання фактичних даних вчиненого кримінального правопорушення для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано їм належної правової оцінки, що свідчить про формальний підхід до розслідування вказаного кримінального правопорушення та як наслідок про неефективне досудове розслідування кримінальної справи.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, в ході досудового розслідування слідчим рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без проведення повної перевірки доводів заявника та належної оцінки обставин, на які вказує заявник, а також доводів та обставин про які було вказано в ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.05.2023 року, які б виключали місце сумнівам у правильності прийнятого рішення.
В резолютивній частині оскаржуваної постанови слідчим встановлено відсутність в діях службових осіб сектору дізнання Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, але такий висновок слідчим зроблено знеособлено, оскільки не зазначено, в діях кого саме відсутній склад злочину.
Таким чином, слідчий в порушення вимог кримінального процесуального закону, не провів всього необхідного обсягу слідчих дій, необхідних для встановлення істини у справі, тим самим допустивши неповноту та однобічність, не дослідив обставини кримінального провадження в їх сукупності, не давши їм належної оцінки, для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому, дізнавачу у кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства, дізнання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).
Відповідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. У розумінні вимог кримінального процесуального законодавства, закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якої відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин, рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки складу кримінального правопорушення в діях якої конкретної особи відсутні.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, а зміст відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Враховуючи наведене вище , слід зазначити, що з аналізу процесуального законодавства, яке регулює спірні правовідносини можна дійти висновку, що закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження та передумовою чого, є дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Разом із тим, щодо твердження ОСОБА_3 , про те, що слідчим проігноровано її усне клопотання про визнання її потерпілою, слід зазначити , що вказане не є предметом розгляду в межах розгляду скарги про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, має бути вмотивована, однак, ці вимоги процесуального закону при закритті провадження слідчим дотримані не були, із постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчим по даному кримінальному провадженню не допитано жодного свідка та не надано оцінки наявним письмовим доказам по справі.

Так, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора слідчим суддею постановляється ухвала ( ст.307 КПК).

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 369 КПК України слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Постанову слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 04.11.2022 року №0000264, внесеного до ЄРДР 14.07.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 365 ч. 1 КК України - скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Дата складання повного тексту ухвали 19.12.2023 року.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1