Пр-ня по справі № 1-кп/521/1983/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:

04 жовтня 2023 року, м. Одеса.

Назва та склад суду, секретар судового засідання:

Малиновський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження:

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000428 від 07.07.2023 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Комрат, Республіки Молдова, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, освіта вища, одружений.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення:

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 436-2 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

Прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

24.10.1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаний Націй, підписаний 26.06.1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до ч.4 ст. 2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканості або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 року №36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 21.12.1965 року №2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету; від 24.10.1970 року №2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; від 16.12.1970 року №2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14.12.1974 року №3314 (XXIX), що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 01.08.1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації про державний суверенітет України, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24.08.1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

В розумінні положень ст. 2 Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954 року, між державами РФ та Україна із 20.02.2014 року триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

24.02.2022 року Російська Федерація вчинила відкритий воєнний напад на Україну.

ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, використовуючи електронне обладнання власний мобільний телефон «Redmi 10», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 та відповідне програмне забезпечення, що надає змогу замінити ІР-адресу «VPN», підключеного до мережі Інтернет-провайдера, авторизувавшись у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники», як користувач « ОСОБА_6 », здійснив розміщення та розповсюдження публікацій, які вільно доступні необмеженому колу користувачів, створеної ним сторінки (аккаунту), шляхом позначення даних публікацій функцією «класс», та які є доступними для загального ознайомлення всіх користувачів зазначеної соціальної Інтернет-мережі, які відвідували його сторінку, з наступним змістом, а саме: публікація розміщення останнім на власній сторінці ІНФОРМАЦІЯ_2 з фотокарткою президента РФ ОСОБА_7 та надпису «заседание Международного дискуссионного клуба «Валдай», що містять глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році; публікація від 04.07.2022 року: «з фотокарткою президента РФ ОСОБА_7 та напису наступного змісту «ВЛАДИМИР ОСОБА_8 : « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка містить виправдовування дій Російської Федерації у вчиненні збройної агресії проти України; публікація від 23.04.2022 року: «В ДОНЕЦКЕ ПРЕДЛОЖИЛИ ПРИВЛЕКАТЬ ПЛЕННЫХ К ВОССТАНОВЛЕНИЮ РАЗРУШЕННЫХ ВСУ ГОРОДОВ. ПОДДЕРЖИВАЕМ!», яка містить виправдовування дій Російської Федерації у вчиненні збройної агресії проти України.

В розділі «Друзі» сторінки (аккаунту) « ОСОБА_6 », у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» наявні 206 друзів, 494 фото та 95 заміток, 28 груп, а також встановлено, що вказана сторінка (аккаунт) « ОСОБА_6 » є публічно доступною та відомості, які розміщені на ній може переглядати необмежене коло осіб.

Крім того, на сторінці користувача « ОСОБА_6 », у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники», під вказаними публікаціями, які він поширив наявні відомості про багаторазові перегляди, коментарі тощо, що свідчить про ознайомлення із даними відомостями іншими особами.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Частина 2 ст. 436-2 КК України поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Сторони уклали угоду про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором від 23.08.2023 року.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 та захисник просили затвердити угоду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо нетяжкого злочину.

ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, що відповідно до п.1 ч.4 ст. 469 КПК України дає можливість укласти вказану угоду.

Угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України та в ній відповідно до ст. 473 КПК України зазначені наслідки невиконання угоди.

Крім того, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України; умови угоди відповідають інтересам суспільства; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; не існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; відсутня неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Обвинувачений ОСОБА_3 позитивно характеризується (характеристики), хворіє на цукровий діабет (виписка з медичної картки стаціонарного хворого №407/40).

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Відповідно до ст. 66 КК України, суд встановлює обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання:

Суд вважає за необхідне призначити покарання, яке сторони узгодили в угоді про визнання винуватості, а саме позбавлення волі без конфіскації майна із звільненням від відбування покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

З урахуванням призначеного покарання та відсутності клопотань з боку сторін кримінального провадження, суд вважає за необхідне запобіжний захід не обирати.

Суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази, а саме мобільний телефон піддати спеціальній конфіскації так як він використовувався для скоєння кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Рішення про затвердження угоди:

Угоду про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором від 23.08.2023 року затвердити.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:

Призначити за ч.2 ст. 436-2 КК Українипокарання у вигляді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна.

В силу ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробувальним строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, які передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання:

Строк відбування покарання рахувати з дати оголошення вироку, а саме з 04.10.2023 року.

Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:

Речові докази мобільний телефон «Redmi 10», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 піддати спеціальній конфіскації.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід не обирати.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1