Справа №487/8133/23
Провадження №1-кс/487/4537/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000853 від 19.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

09.11.2023 прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000853 від 19.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з клопотанням, в якому просив накласти арешт на транспортний засіб Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Підставою для внесення клопотання стало те, що вказаний автомобіль належить підозрюваному ОСОБА_3 та на нього необхідно накласти арешт з метою конфіскації майна, оскільки санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі.

В судовому засіданні представник підозрюваного ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання. Зазначала, що автомобіль є єдиним майном її підзахисного, та в разі накладення арешту на це майно він буде позбавлений можливості внести заставу з метою звільнення з під варти.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розслідується кримінальне провадження № 0000853 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період листопада-грудня 2022 року, у заступника начальника управління міграційної поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , виник злочинний умисел направлений на вимагання та одержання неправомірної вигоди від осіб, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушень проти громадського порядку та моральності.

Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_3 залучив свого підлеглого ОСОБА_6 , з яким вступив в злочину змову, для вчинення обумовленого кримінального правопорушення та довів йому до відома свої злочинні наміри.

Для реалізації злочинних намірів ОСОБА_3 , розробив план вчинення злочину, який полягав у вимаганні від ОСОБА_7 , яка є обвинуваченою у кримінальному провадженні №0001464 від 21.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 303 КК України (сутенерство вчинене організованою групою) та орендарем банного комплексу «Міраж» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , неправомірної вигоди у розмірі 50 000 грн. щомісячно, за не створення з використанням службових повноважень штучних доказів вини ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного з сутенерством, не ініціювання питання про повторне притягнення її до кримінальної відповідальності та не вжиття заходів щодо припинення роботи банного комплексу і ведення ОСОБА_7 законної господарської діяльності.

В період листопада-грудня 2022 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою між собою, зустрілись з ОСОБА_7 та висунули їй протиправну вимогу щодо надання їм неправомірної вигоди у розмірі 50 000 грн. щомісячно, погрожуючи при цьому, що у випадку не надання їм такої вигоди, вони з використанням наданих службових повноважень створять штучні докази вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з сутенерством, ініціюють питання про повторне притягнення її до кримінальної відповідальності та вчинять заходи щодо припинення роботи банного комплексу і ведення ОСОБА_7 законної господарської діяльності.

Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , визначили ОСОБА_7 про необхідність обмірковування зазначених вимог та надання відповіді.

В період часу з грудня 2022 року по липень 2023 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою між собою, зустрічались з ОСОБА_7 та вимагали від неї сплату щомісячно грошових коштів у розмірі 50 000 грн.

За таких обставин, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_3 та ОСОБА_8 звернулась із відповідною заявою до правоохоронних органів.

29.08.2023 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , прибули на транспортному засобі Volkswagen Bora білого кольору з д.н.з. НОМЕР_2 до банного комплексу, де зустрілись з ОСОБА_7 та в ході відбутої зустрічі повторно висловили вимоги щодо надання їм неправомірної вигоди.

Надалі, 04.09.2023 о 11 год. 42 хв., ОСОБА_3 та ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою між собою, повторно прибули на транспортному засобі Volkswagen Bora білого кольору з д.н.з. НОМЕР_2 до банного комплексу, де зустрілись з ОСОБА_7 та під час відбутої розмови продовжили реалізацію злочинного умислу направленого на отримання неправомірної вигоди від останньої у розмірі 50 000 грн. щомісячно.

Водночас, на вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_8 щодо надання неправомірної вигоди у розмірі 50 000 грн. щомісячно, для продовження ведення господарської діяльності, ОСОБА_7 повідомила, про можливість надання лише 40 000 грн., на зазначене ОСОБА_3 та ОСОБА_8 повідомили останній, що поміркують та нададуть відповідь.

05.09.2023 о 21 год 06 хв. ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , зателефонував ОСОБА_7 та повідомів про необхідність зустрічі з ОСОБА_3 , який очікує по пр. Центральному у м. Миколаєві навпроти будинку де мешкає ОСОБА_7 .

Надалі, 05.09.2023 о 21 год. 20 хв. на виконання вказівок ОСОБА_8 , ОСОБА_7 зустрілась з ОСОБА_3 у транспортному засобі Volkswagen Bora білого кольору з д.н.з. НОМЕР_2 . Під час зустрічі ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, у завуалюваний формі визначив ОСОБА_7 суму щомісячної неправомірної вигоди у розмірі 40 000 грн., на що ОСОБА_7 вимушено погодилась.

Реалізуючи свої злочинні наміри, 07.09.2023 о 19 год 12 хв. ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_8 прибули на транспортному засобі Volkswagen Bora білого кольору з д.н.з. НОМЕР_2 , до місця мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , та запросили ОСОБА_7 сісти на заднє сидіння автомобілю.

Під час зустрічі ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, одержали від ОСОБА_7 щомісячну неправомірну вигоду у сумі 40 000 грн., за не створення з використанням наданих їм службових повноважень штучних доказів вини ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з сутенерством, не ініціювання питання про повторне притягнення її до кримінальної відповідальності та не вжиття заходів щодо припинення роботи банного комплексу і ведення ОСОБА_7 законної господарської діяльності.

08.11.2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

08.11.2023 проведено санкціонований обшук транспортного засобу Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 , за результатами обшуку вказаний транспортний засіб був вилучений, власником якої є підозрюваний ОСОБА_3 .

Отже, слідчий просить накласти арешт на майно яке належить підозрюваному ОСОБА_3 з метою конфіскації майна, оскільки санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що санкція статті ч.3 ст. 368 КК України в який підозрюється ОСОБА_3 передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, враховуючи вимоги п.3 ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на майно належне ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Слідчий суддя критично ставиться до тверджень сторони захисту, стосовно того, що автомобіль є єдиним майном ОСОБА_3 , який він має намір внести в якості застави, оскільки відповідно до ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, з забороною його розпорядження, відчуження, яке належить підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, а саме транспортний засіб Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1