УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження за № 0001098 від 07.08.2023 року,-

ВСТАНОВИВ

В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2023 року на транспортний засіб марки «Land Rover», VIN: НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Land Rover», VIN: НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 .

В обґрунтування вимог клопотання ОСОБА_3 вказує на те, що вказаний транспортний засіб не має жодного відношення до вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження №0001098 від 07.08.2023 року, оскільки такий автомобіль перебував під керуванням сина заявниці ОСОБА_3 , останній жодного процесуального статусу в рамках кримінального провадження не має.

Крім того, ОСОБА_3 вказує на те, що даний транспортний засіб на теперішній час не є об`єктом ніяких експертних досліджень.

Таким чином, враховуючи те, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту автомобіля на даний час втратив свою потребу заявник просить скасувати арешт на її автомобіль.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання в повному обсязі, зазначила, що автомобіль, арешт на який накладено належить їй, був придбаний за генеральною довіреністю у ОСОБА_5 на законних підставах. Який після наданя генеральної довіреності передав їй автомобіль, технічний паспорт та ключі. Вказаний автомобіль належав їй, але де коли їм користувався її син. Ні вона ні її син жодних злочинів не вчиняли не є ні підозрюваними ні свідками в кримінальному проваджені.

Прокурор у судове засідання не з`явився, проте до суду скерував заяву про розгляд даного клопотання за його відсутності, зазначивши, що заперечує проти задоволення такого клопотання.

Приймаючи до уваги думку учасників процесу, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено наступне.

СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001098 від 07.08.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Так в ході досудового розслідування, 18.08.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 14.08.2023 в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Land Rover», VIN: НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 52, а саме на: транспортний засіб марки «Land Rover», VIN: НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Land Rover», VIN: НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 .

Відповідно до вищевказаної ухвали, у зв`язку з тим, що вищевказаний транспортний відповідав критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, з метою збереження речового доказу, на нього було накладено арешт, про скасування якого на даний час просить заявниця.

Вищевикладене вказує на те, що арешт на автомобіль було накладено обґрунтовано.

Разом з тим, що стосується подальшої необхідності дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Слідчий суддя враховує твердження заявника ОСОБА_3 з приводу того, що даний автомобіль належить їй та на момент його вилучення знаходився під керуванням її сина.

Разом з тим, ОСОБА_6 (власником означеного транспортного засобу відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу) на ім`я ОСОБА_3 була оформлена генеральна довіреність, яка фактично наділяє останню правом користування автомобілем марки «Land Rover», VIN: НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У зв`язку із чим, на думку слідчого судді, вмотивованими та переконливими є доводи ОСОБА_3 з приводу того, що автомобіль марки «Land Rover», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 законно знаходився у її фактичному користуванні.

З огляду на це, слідчий суддя зауважує, що для досягнення мети накладення арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів можливо шляхом огляду та подальшої фіксації всієї необхідної та можливої доказової інформації, який з урахування тривалості накладення арешту на таке майно, стороною обвинувачення можливо було провести.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що з моменту накладення арешту на вказане майно пройшло майже 2 місяці, є особа якій повідомлено про підозру у вказаному кримінальному проваджені і це не користувач вказаного автомобіля ні її син. Між тим користувач автомобіля не маючи жодного відношення до вказаного кримінального провадження, фактично протягом тривалого часу позбавлена гарантованого їй ст. 41 Конституції України права на користування майном. Крім того, слідчий суддя зазначає, що прокурором не надано жодних доказів, які б обґрунтовували необхідність в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту означеного автомобіля.

На підставі викладеного, враховуючи, що заявниця ОСОБА_3 являється добросовісним користувачем арештованого транспортного засобу, підозрюваною/обвинуваченою в рамках кримінального провадження не являється, в цілях не порушення права власності особи, беручи до уваги, що в судовому засіданні не було доведено необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання заявника підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження за № 0001098 від 07.08.2023 року задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2023 року в рамках кримінального провадження № 0001098 від 07.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК Українина майно, яке виявлено та вилучено 14.08.2023 року в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Land Rover», VIN: НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 52, а саме на: транспортний засіб марки «Land Rover», VIN: НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Land Rover», VIN: НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 .

У відповідности до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно, арешт майна відносно якого скасовано, підлягає поверненню особі в якої воно було вилучено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1