Справа № 301/264/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 , та

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/20/23 за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 листопада 2022 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, пенсіонер, одружений, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, і йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 2000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, із розстрочкою виплати рівними частинами по 3090,91 грн щомісячно на строк 11 місяців.

Речові докази: геодизичний пристрій для здійснення вимірювання координат у натурі марки «Trimble», який переданий на зберігання ОСОБА_8 , - ухвалено повернути власнику - ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили; сліди протектора шини (колеса), за зовнішніми ознаками схожі на сліди від протектора шини (колеса) трактора, які поміщено до картонної коробки коричневого кольору, опечатано биркою з відповідним надписом і підписами понятих та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, - ухвалено знищити після набрання вироком законної сили.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

16 січня 2021 року приблизно о 11 год 50 хв, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на земельній ділянці кадастровий номер: :03:001:0253, що знаходиться у селі Заріччя, урочище «Відраш», побачив автомобіль марки «ВАЗ 212140», державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, біля якого знаходився громадянин ОСОБА_9 , який проводив заміри цієї ділянки, яка належить ОСОБА_10 , мешканці с. Заріччя, з яким у ОСОБА_6 виникла суперечка, у ході якої останній, на ґрунті неприязних відносин, які виникли під час суперечки, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань та переслідуючи мету наживи, відкрито, схопив геодезичний пристрій марки «Trimble», який знаходився на сидінні автомобіля марки «ВАЗ 212140», державний номерний знак НОМЕР_1 . Після цього, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його злочинні дії стали явними для оточуючих, утримуючи при собі викрадене майно та розуміючи, що його злочинні дії викриті власником майна, незважаючи на це та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, відніс вказаний пристрій до себе додому, що за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду, згідно з висновком експерта про вартість об`єкта оцінки від 19.01.2021, на загальну суму 22517 гривень.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що вирок є незаконним. Посилається на те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_6 корисливого мотиву є надуманими та не відповідають дійсним обставинам справи, а також спростовуються дослідженими судом доказами, у тому числі і показаннями обвинуваченого, потерпілого та свідка. Стверджує, що матеріалами справи доведено протиправний характер поведінки потерпілого ОСОБА_9 , а пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також зміст наявних у матеріалах кримінального провадження письмових та відеодоказів свідчать про наявність в обвинуваченого єдиного мотиву та мети вчинення дій із заволодіння майном потерпілого - припинити вчинення потерпілим правопорушення, змусити його прийти до помешкання обвинуваченого, усвідомити свою вину та вибачитись за свою поведінку з руйнування ріллі та знищення посівів і у подальшому вжити заходів з добровільного відшкодування заподіяної шкоди. При цьому, апелянт зазначає, що жодним доказом не підтверджено наміру обвинуваченого ОСОБА_11 заволодіти майном потерпілого ОСОБА_9 з метою наживи, тобто бажання збагатитись за рахунок майна потерпілого чи завдати шкоду майну потерпілого. Тому, вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають дійсним обставинам справи, що в свою чергу призвело до неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в діях обвинуваченого складу передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення: обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу; прокурорки ОСОБА_5 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілого, неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: потерпілий належним чином повідомлений про час та місце розгляду кримінального провадження; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від потерпілого не надходило; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість вироку підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Відповідно до ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого статтею 381 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, зокрема, викладені у вироку висновки не підтверджені наведеними у ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що у підтвердження встановлених обставин вчинення інкримінованих ОСОБА_6 кримінально-караних діянь - відкрите заволодіння чужим майном із корисливих мотивів, суд першої інстанції у вироку не навів будь-яких доказів у підтвердження висновків про наявність у діях ОСОБА_6 корисливого мотиву.

Разом із тим, апеляційним судом встановлено, що зміст показань потерпілого ОСОБА_13 , викладених у вироку, не відповідає показам потерпілого, зафіксованим на технічному носії інформації, на якому зафіксовано судовий розгляд кримінального провадження (т. 1, а. к. п. 66).

При цьому, як убачається зі змісту викладених у вироку показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , такими не підтверджуються викладені у вироку обставини заволодіння обвинуваченим ОСОБА_6 майном потерпілого ОСОБА_9 з корисливих мотивів.

Вказане свідчить про те, що висновки суду, викладені у вироку не підтверджені відповідними доказами.

Крім того, суд першої інстанції у вироку послався на докази, які не є належним чином засвідчені (т. 1, а. к. п. 171-174).

Окрім того, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що заява потерпілого ОСОБА_13 про вчинення злочину не зареєстрована у встановленому законодавством порядку. При цьому у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію не відображено час подання потерпілим такої заяви та її прийняття відповідною посадовою особою (т. 1, а. к. п. 140-143).

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції, критично оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_6 та відхиливши пояснення щодо відсутності корисливого мотиву та мети наживи у діях обвинуваченого, пославшись на відеозапис до протоколу огляду місця події, припустився суперечності, зазначивши, що ОСОБА_6 забрав у потерпілого майно з метою відшкодування завданих йому збитків.

При цьому, суд першої інстанції, залишив поза увагою те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 мав намір реалізувати геодезичний пристрій.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що висновки суду, викладені у вироку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 186 КК України, кваліфікацію його дій за цією нормою матеріального права, не відповідають фактичним обставинам справи, що в свою чергу призвело до неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що в свою чергу свідчить про неповноту судового розгляду, а саме судом не досліджувались обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки доводи апелянта про те, що матеріалами справи доведено протиправний характер поведінки потерпілого ОСОБА_9 , а також пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та наявні у матеріалах кримінального провадження письмові та відеодокази про наявність в обвинуваченого єдиного мотиву та мети вчинення дій із заволодіння майном потерпілого - припинити вчинення потерпілим правопорушення, змусити його прийти до помешкання обвинуваченого, усвідомити свою вину та вибачитись за свою поведінку з руйнування ріллі та знищення посівів і у подальшому вжити заходів з добровільного відшкодування заподіяної шкоди.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке віднесено до істотних порушень вимог КПК України, і яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сторонами кримінального провадження не заявлялись клопотання про дослідження апеляційним судом тих чи інших доказів на спростування (підтвердження) доводів апеляційної скарги, що обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити, не подавши клопотання про дослідження апеляційним судом доказів на підтвердження заявлених ним вимог.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, а також викладеним у апеляційній скарзі доводам, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 листопада 2022 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України ОСОБА_6 - скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: