ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3897/23 Справа № 192/1617/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2023 року про відмову у задоволенні подання державної установи "Солонянська виправна колонія (№21)" про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чарджоу Республіки Туркменістан,

від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні подання державної установи "Солонянська виправна колонія (№21)" про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції зазначив, що враховуючи положення закону, дані про особу засудженого, оцінки ризиків вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення, а також поведінки ОСОБА_7 , який після звільнення умовно-достроково знову вчинив умисний злочин, суд прийшов до висновку, що поведінка засудженого не змінилася на даний час на стільки, щоб можна було дійти висновку про його повне виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що відбув 3/4 призначеного покарання, стягнень не має, характеризується позитивно, має 4 заохочення, дотримується встановлених в установі правил поведінки та розпорядку, працевлаштований в установі, бере участь у роботах з благоустрою установи, приймає участь у виховних заходах та реалізації програм диференційного впливу, бере участь у роботі самодіяльних організацій. Вказує, що вину визнав в повному обсязі.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 11 жовтня 2021 року за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Початок строку відбування засудженим покарання 29 липня 2021 року.

Кінець строку відбування засудженим покарання 29 липня 2024 року.

Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики на засудженого ОСОБА_7 останній в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 02 серпня 2021 року.

За період перебування в державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» порушень режиму не допускав, заохочень та стягнень не мав.

Під час відбування покарання в державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)» характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, мав 1 заохочення.

В державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» знаходиться з 19 квітня 2022 року та за час відбування покарання має 3 заохочення, стягнень не має, працевлаштований на до їдальні установи роздатчиком їжі без оплати праці, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно, приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу Підготовка до звільнення.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 перше заохочення отримав лише через 7 місяців від початку відбування покарання, а після прибуття до державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» отримав перше заохочення лише через 9 місяців після прибуття, в той час як за 2023 рік заохочений двічі, що свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення.

Судом першої інстанції також взято до уваги, що згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 має середній ризик.

Крім того, суд врахував і те, що засудженого було двічі звільнено умовно-достроково, останній раз 10 березня 2021 року, після чого продовжив вчиняти кримінальні правопорушення та був засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 11 жовтня 2021 року.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що з огляду на вказані обставини та особу засудженого не можна поведінку останнього за весь період відбування покарання визнати сумлінною та останній на даний час не довів свого виправлення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і надав їм відповідну оцінку, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні подання установи про умовно-дострокове звільнення засудженого, оскільки той факт, що засуджений відбув 3/4 призначеного покарання, стягнень не має, має 4 заохочення, дотримується встановлених в установі правил поведінки та розпорядку, працевлаштований в установі, бере участь у роботах з благоустрою установи, приймає участь у виховних заходах та реалізації програм диференційного впливу, бере участь у роботі самодіяльних організацій ще не підтверджує того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Той факт, що у засудженого відсутні порушення режиму утримання під час перебування в колонії, має місце, проте згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне додерження правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

При цьому, в матеріалах провадження відсутні та під час апеляційного перегляду не надано відомостей, які б містили оцінку державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» поведінки засудженого за час відбування покарання як позитивної.

Достатніх даних на підтвердження необхідності застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення засуджений не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

Доводи засудженого про упереджене ставлення до засудженого суду є безпідставними, як і його твердження, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження. Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обгрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

З огляду на вищевикладене доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності клопотання засудженого, а також не свідчать про доведення ним свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2023 року про відмову у задоволенні подання державної установи "Солонянська виправна колонія (№21)" про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4