Справа № 462/4341/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1021/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2023 року, якою йому продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, зокрема, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. ст. 289 КК України, на два місяці (60 днів), а саме до 24 листопада 2023 року включно.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу про зміну раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням визначених судом обов`язків.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржене судове рішення є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим. Зокрема, вказує, що у судовому засіданні він та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки останнім не було надано достатніх доказів та аргументів, які б свідчили про наявність ризиків, на які покликався прокурор, та які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наведених стороною обвинувачення ризиків.

Як зазначає апелянт, суд не обґрунтував, чому ним не було враховано соціально-стримуючі фактори, наявність міцних соціальних зв`язків, а також наявність на утриманні малолітньої дитини. Також поза увагою суду залишилось те, що його незадовільний стан здоров`я ще більше похитнувся внаслідок тривалого утримання в камерній системі закритого типу та йому дуже складно витримувати такий запобіжний захід.

Розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2023 року був призначений у режимі відеоконференції з Державною установою «Львівська установа виконання покарань (19)».

Втім, учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подали.

За таких обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 405, ч. 4 ст. 422-1 КПК України, а також те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_6 не клопотав про проведення розгляду апеляційної скарги з його участю, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін кримінального провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Залізничного районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження №0000063 від 13 січня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 186, ч 5 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 255-1 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 146, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 309 КК України.

У межах цього кримінального провадження до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строк дії якого неодноразово було продовжено, востаннє ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2023 року.

Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може: переховуватись від суду, оскільки у разі визнання винним йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні; вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 врахував, що останній обвинувачується у вчиненні тяжких кримінально-караних діянь, із застосуванням насильства до потерпілих, вчинених за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів; взяв до увагу особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за злочини проти власності; його вік та стан здоров`я дозволяють застосування запобіжного заходу з позбавленням волі; відсутність міцних соціальних зв`язків, а також постійного місця роботи або навчання.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_6 суд першої інстанції враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Твердження обвинуваченого про те, що він має міцні соціальні зв`язки, зокрема, малолітню дитину на утриманні, саме по собі не може слугувати підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, адже наведена обставина не може підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Доводи обвинуваченого про те, що він має незадовільний стан здоров`я, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки такі жодними доказами не підтверджені; будь-яких медичних документів, які підтверджували б неможливість утримання ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора стороною захисту не надано.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто особам, котрі утримуються у слідчому ізоляторі, забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Колегія суддів роз`яснює право обвинуваченого подавати клопотання про проведення відповідних судово-медичних експертиз і, за наявності відповідних висновків, ставити питання про зміну запобіжного заходу.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені обвинуваченим у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскарженого рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4