Провадження №1-кс/369/4157/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання заступника начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 26.01.2022 року, порушеного за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Встановлено, що 12.07.2020 близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу озера в с. Малютянка Фастіського району Київської області, де в той же час перебував раніше незнайомий їм неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у них раптово виник словесний конфлікт через висловлене ОСОБА_10 зауваження останнім, в результаті якого у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, цього ж дня близько 22 годин 20 хвилин пішли додому до ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де повідомили ОСОБА_12 та ОСОБА_4 про свої наміри, на які останні погодилися та взявши з дому дерев`яну биту останні пішли до озера за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, того ж дня, близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_4 діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на завдання потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшли до останнього та в присутності ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , які спостерігали за навколишньою обстановкою задля перешкоджання стороннім особам припинити їх незаконні дії, в той час, коли ОСОБА_7 , керуючись спільним умислом, завдав потерпілому близько 4 ударів кулаками рук в область лобної ділянки голови.

Після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 почергово нанесли кожен по одному удару кулаком руки в область потиличної ділянки голови потерпілого ОСОБА_10 .

В подальшому, реалізовуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_4 та ОСОБА_12 підійшли до ОСОБА_10 та утримували його, тим самим долаючи його волю до опору, а ОСОБА_11 та ОСОБА_8 спостерігали за навколишньою обстановкою задля перешкоджання стороннім особам припинити їх незаконні дії, в той час, коли ОСОБА_7 з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень нанесених способом, що має характер особливого мучення щодо ОСОБА_10 , які виразилися у багаторазовому нанесенні ударів по різним частинам тіла, завдав удари кулаком в область лівого передпліччя та один удар в область задньої поверхні грудної клітки ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_7 , взявши в праву руку, принесену з собою дерев`яну биту, наніс ОСОБА_10 один удар по правій задній частині передпліччя, не менше 3 ударів по лівій та правій задньо-бокових поверхнях грудної клітки, один удар в поперекову область, та не менше 3 ударів по задній поверхні правого стегна.

Від отриманих ударів ОСОБА_10 втратив рівновагу та впав на коліна і почав благати, щоб останні припинили його бити та не вбивали.

Однак, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень потерпілому, тримаючи дерев`яну биту в правій руці наніс нею ОСОБА_10 ще 3 удари по животу з права та 1 удар по задній поверхні грудної клітки в області хребта, після чого неповнолітній ОСОБА_10 впав на землю, втративши свідомість та в подальшому помер.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи ГБ СМЕ МОЗ України №1/23 від 14.08.2023 встановлено: при судово-медичному дослідженні трупа неповнолітнього ОСОБА_10 та гістологічних препаратів були виявлені морфологічні ознаки раптової зупинки серця, ознаки гострої альвеолярної і фокальної емфіземи та ознаки реакції на стрес у вигляді початкового перерозподілу крові у тканині нирки, деліпідизації кори наднирників і вогнищевих дрібних крововиливів в їх мозковому шарі. В той же час не були виявлені ознаки, які б вказували на наявність черепно-мозкової травми, забій серця та травматизацію рефлексогенних зон, що могло б обумовити рефлекторну зупинку серця.

Також, під час проведення даної комісійної судово-медичної експертизи встановлено, що під час подій, які відбувалися 12.07.2020 у неповнолітнього ОСОБА_10 в розумінні такого визначення «тілесного ушкодження», як порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функції, що виникає як наслідок дії психічного зовнішнього ушкоджуючого фактору, виникла (існує прямий причинно-наслідковий зв`язок) гостра реакція на стресову ситуацію з розвитком гострої серцево-легеневої недостатності. Неповнолітній ОСОБА_10 шляхом розвитку гострої реакції на стресову ситуацію, отримав тілесне ушкодження у вигляді гострої серцево-легеневої недостатності, яке призвело до настання його смерті, а отже, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995р. №6, зареєстрованих Міністерством юстиції України 26 липня 1995р. за №255/791, узгоджених з Верховним Судом України, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

При судово-медичній експертизі трупа неповнолітнього ОСОБА_10 було виявлено:

- синці - в лобній області по центру та зліва (3); в лобній області справа (1); на волосистій частині потиличної області в нижній її частині зліва та справа (2); в області правого зап`ястка (1); на передній черевній стінці справа в проекції передньої верхньої ості правої клубової кістки (3); на передній поверхні області лівого плечового суглоба (1); на задній поверхні грудної клітки (1); на правій та лівій сідницях (2); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини; на задній поверхні правого передпліччя в середній третині (1); на зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині (1); на задній поверхні грудної клітки в верхній третині по ходу хребта (1); на правій задньо-боковій поверхні грудної клітки (1); на лівій задньо-боковій поверхні груд ної клітки (1); в поперековій області по центру (1); на задній поверхні правого стегна в верхній та середній третинах (2); на задній поверхні правого стегна в верхній третині (1); на правій боковій поверхні грудної клітки в нижній третині (1); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини;

-садна - на тильній поверхні проксимальної фаланги 2-го пальця правої кисті (1), на задній поверхні лівого плеча в верхній третині (1); садна на фоні синців на внутрішній поверхні правого передпліччя в середній третині (1); на задній поверхні області лівого ліктьового суглоба (1); на задньо-внутрішній поверхні області лівого ліктьового суглоба (5); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини;

-неповний перелом 8-го ребра справа з вогнищевими крововиливами в м`які тканини.

Крім цього, 12.07.2020 близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу озера в с. Малютянка Фастіського району Київської області, де в той же час перебував раніше незнайомий їм неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у них раптово виник словесний конфлікт через висловлене ОСОБА_10 зауваження останнім, в результаті якого у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виник злочинний умисел, спрямований на катування потерпілого ОСОБА_10 , тобто на заподіяння фізичних страждань, шляхом вчинення насильницьких дій, з метою його покарати за вчинені ним дії, а саме за висловлене зауваження.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, цього ж дня близько 22 годин 20 хвилин пішли додому до ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де повідомили ОСОБА_12 та ОСОБА_4 про свої наміри, на які останні погодилися та взявши з дому дерев`яну биту останні пішли до озера за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, того ж дня, близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_4 діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на завдання потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшли до останнього та в присутності ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , які спостерігали за навколишньою обстановкою задля перешкоджання стороннім особам припинити їх незаконні дії, в той час, коли ОСОБА_7 , керуючись спільним умислом, завдав потерпілому близько 4 ударів кулаками рук в область лобної ділянки голови.

Після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 почергово нанесли кожен по одному удару кулаком руки в область потиличної ділянки голови потерпілого ОСОБА_10 .

В подальшому, реалізовуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_4 та ОСОБА_12 підійшли до ОСОБА_10 та утримували його, тим самим долаючи його волю до опору, а ОСОБА_11 та ОСОБА_8 спостерігали за навколишньою обстановкою задля перешкоджання стороннім особам припинити їх незаконні дії, в той час, коли ОСОБА_7 з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень нанесених способом, що має характер особливого мучення щодо ОСОБА_10 , які виразилися у багаторазовому нанесенні ударів по різним частинам тіла, завдав удари кулаком в область лівого передпліччя та один удар в область задньої поверхні грудної клітки ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_7 , взявши в праву руку, принесену з собою дерев`яну биту, наніс ОСОБА_10 один удар по правій задній частині передпліччя, не менше 3 ударів по лівій та правій задньо-бокових поверхнях грудної клітки, один удар в поперекову область, та не менше 3 ударів по задній поверхні правого стегна.

Від отриманих ударів ОСОБА_10 втратив рівновагу та впав на коліна і почав благати, щоб останні припинили його бити та не вбивали.

Однак, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на заподіяння потерпілому сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання за висловлені потерпілим зауваження, з метою покарати потерпілого, у присутності друзів та знайомих потерпілого, тримаючи дерев`яну биту в правій руці наніс нею ОСОБА_10 ще 3 удари по животу з права та 1 удар по задній поверхні грудної клітки в області хребта, після чого неповнолітній ОСОБА_10 впав на землю, втративши свідомість та в подальшому помер.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи ГБ СМЕ МОЗ України № 1/23 від 14.08.2023 встановлено, що під час подій, які відбувалися 12.07.2020 у неповнолітнього ОСОБА_10 в розумінні такого визначення «тілесного ушкодження», як порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функції, що виникає як наслідок дії психічного зовнішнього ушкоджуючого фактору, виникла (існує прямий причинно-наслідковий зв`язок) гостра реакція на стресову ситуацію з розвитком гострої серцево-легеневої недостатності. Неповнолітній ОСОБА_10 шляхом розвитку гострої реакції на стресову ситуацію, отримав тілесне ушкодження у вигляді гострої серцево-легеневої недостатності, яке призвело до настання його смерті, а отже, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995р. №6, зареєстрованих Міністерством юстиції України 26 липня 1995р. за №255/791, узгоджених з Верховним Судом України, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

При судово-медичній експертизі трупа неповнолітнього ОСОБА_10 було виявлено:

- синці - в лобній області по центру та зліва (3); в лобній області справа (1); на волосистій частині потиличної області в нижній її частині зліва та справа (2); в області правого зап`ястка (1); на передній черевній стінці справа в проекції передньої верхньої ості правої клубової кістки (3); на передній поверхні області лівого плечового суглоба (1); на задній поверхні грудної клітки (1); на правій та лівій сідницях (2); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини; на задній поверхні правого передпліччя в середній третині (1); на зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині (1); на задній поверхні грудної клітки в верхній третині по ходу хребта (1); на правій задньо-боковій поверхні грудної клітки (1); на лівій задньо-боковій поверхні груд ної клітки (1); в поперековій області по центру (1); на задній поверхні правого стегна в верхній та середній третинах (2); на задній поверхні правого стегна в верхній третині (1); на правій боковій поверхні грудної клітки в нижній третині (1); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини;

-садна - на тильній поверхні проксимальної фаланги 2-го пальця правої кисті (1), на задній поверхні лівого плеча в верхній третині (1); садна на фоні синців на внутрішній поверхні правого передпліччя в середній третині (1); на задній поверхні області лівого ліктьового суглоба (1); на задньо-внутрішній поверхні області лівого ліктьового суглоба (5); відповідно до ушкоджень вогнищеві крововиливи в м`які тканини;

-неповний перелом 8-го ребра справа з вогнищевими крововиливами в м`які тканини.

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи КЗ ЛОР Львівське обласне бюро СМЕ №78 від 16.09.2021 термін «страждання» не є медичним терміном, у зв`язку з чим дати категоричну відповідь на запитання членам комісії не надається можливим. Однак, слід зазначити, що удари по тілу тупими предметами з силою, що залишають на тілі тілесні ушкодження (в даному випадку множинні синці та садна з підшкірними гематомами у вигляді крововиливів в місцях їх розташування) супроводжуються значно вираженим відчуттям фізичної болі, психоемоційним стресом, тим більше у такій кількості 33 удари, та призводять до фізичного навантаження та психоемоційного збудження.

21.10.2023 року у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, слідчим у кримінальному провадженні за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень.

Підставами підозрювати ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України, являються зібрані докази у кримінальному провадження, а саме:

-протокол допиту потерпілої ОСОБА_14 від 17.02.2022 року;

-протокол допиту ОСОБА_15 від 17.02.2022 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 20.07.2023 року;

-протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_17 від 15.07.2020 року та протокол додаткового допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_17 від 25.08.2023 року;

-протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_18 від 15.07.2020 року та протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_18 від 28.08.2023 року;

-протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_19 від 15.07.2020 року та протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_19 від 25.08.2023 року;

-протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_20 від 15.07.2020 року та протокол додаткового допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_21 від 25.08.2023 року;

-протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_22 від 15.07.2020 року та протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_22 від 25.08.2023 року;

-протокол проведення слідчого експерименту з неповнолітнім свідком ОСОБА_21 від 23.09.2023 року;

-протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_18 від 23.09.2023 року;

-протокол проведення слідчого експерименту з неповнолітнім свідком ОСОБА_17 від 23.09.2023 року;

-протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_19 від 23.09.2023 року;

-протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_22 від 23.09.2023 року;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_17 від 16.07.2020 року;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_19 від 16.07.2020 року;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_22 від 16.07.2020 року;

-висновок експерта (комісійна судово-медична експертиза) №78 Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи;

-висновок експерта №1/23 комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження №0000010 (стосовно неповнолітнього ОСОБА_10 ) Головного бюро судово-медичної експертизи міністерства охорони здоров`я України.

-інші докази у своїй сукупності.

Таким чином, у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області, громадянин України, одружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимий.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

15.11.2023 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області до підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання. 07.12.2023 ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду апеляційну скаргу процесуального керівника у кримінальному провадженні керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_23 було задоволено та постановлену нову ухвалу, в якій застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.12.2023 року.

Двомісячний строк досудового слідства в цьому провадженні закінчується 20.12.2023, однак, завершити досудове слідство до збігу вказаного строку неможливо внаслідок його складності. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Зокрема, у кримінальному провадженні необхідно провести комплексну психолого-психіатричну експертизу щодо підозрюваних та отримати відповідні висновки даних експертиз. Проведення даної експертизи стосовно кожного підозрюваного необхідна для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також для проведення всебічного, повного та обєктивного розслідування кримінального провадження.

Як вже зазначалось вище, критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Так, слід зауважити, що критерій складності даного кримінального провадження визначається кількістю підозрюваних у даному кримінальному провадженні, яких налічується п`ятеро та специфікою проведення процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, яка полягає у зібранні органом досудового розслідування необхідних матеріалів для проведення психолого-психіатричної експертизи.

У ході досудового розслідування задля досягнення дієвості кримінального провадження, продовженню запобігання встановленим під час здійснення досудового розслідування ризикам, виникла необхідність у продовженні дії щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що в ході здійснення досудового розслідування не встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце роботи та засоби для існування, постійне місце проживання (адже зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), а тому не має таких міцних зв`язків за місцем тимчасового перебування/проживання, які б унеможливили його переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, аналізуючи вказаний ризик у контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити також про моральність особи підозрюваного. Так, виходячи з матеріалів досудового розслідування, а саме показань свідка ОСОБА_18 , слід зазначити наступне. Свідок в допиті від 28.08.2023 року зазаначив, що коли він приїхав на місце, де перебував ОСОБА_10 , який лежав на землі біля стовпчиків неподалік будинку, де біля нього стояли ОСОБА_24 , ОСОБА_7 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . Коли ОСОБА_10 намагався підвестися із землі, ОСОБА_7 вдарив його палицею та не дав піднятися. Тобто, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_10 є неповнолітнім, сприяв вчиненню кримінальних правопорушень, тобто був співучасником тяжких злочинів, вчинених стосовно неповнолітнього і саме в цьому і є аморальність дій ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, покарання за які законом передбачено у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років та позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років відповідно.

Водночас, стороною обвинувачення не встановлено стримуючих факторів, які б свідчили, що підозрюваним не будуть вживатися перешкоди для запобігання відправлення правосуддя у спосіб неявки в судове засідання.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на свідків, іншого підозрюваного, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Так, 13.07.2020 СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області було порушене кримінальне провадження №0002796, за ч. 4 ст. 296 КК України. В подальшому ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та в подальшому обвинувальний акт скеровано до суду. Постановою від 28.09.2022 прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні №0002796 матеріали досудового розслідування були виділені у кримінальне провадження №0000010. Оскільки в ході ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України з матеріалами досудового розслідування, сторона захисту отримала інформацію про свідків, які є у даному кримінальному провадженні (їх місце проживання, анкетні дані, контактні номери), та які у кримінальному провадженні №0000010 від 26.01.2022 року додатково допитані та з якими проведені необхідні слідчі дії, то є реальна загроза того, що задля зміни їх показань, які згідно норм КПК України суд досліджує безпосередньо під час судового засідання, підозрюваний може чинити тиск на свідків, враховуючи те, що в тому числі на підставі їх показань під час досудового розслідування було встановлено, що в діях ОСОБА_4 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

Також не виключається можливість чинити тиск на інших підозрюваних у кримінальному провадженні, а також особливо чинити тиск на експерта. Дане твердження заслуговує наразі на особливу увагу. Так, в матеріалах кримінального провадження №0000010 від 26.01.2022 наявні висновки комісійних судово-медичних експертиз, які складалися експертами різних установ, тому для зміни їх можливих показань в суді, якщо такий допит буде в подальшому заявлений під час судового засідання, сторона захисту може чинити тиск на експерта задля зміни його показань щодо розяснення висновку.

На підставі викладеного сторона обвинувачення дійшла до висновку, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, має місце у зв`язку із не проведенням у судовому засіданні допиту свідків та інших підозрюваних.

Слід зазначити також, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні ряду злочинів, спрямованих проти життя та здоров`я неповнолітнього, тому соціальні наслідки та можлива суспільна реакція виправдовує необхідність попереднього ув`язнення підозрюваного.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З огляду на викладене, сторона обвинувачення вважає, що продовження застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без альтернативи застосування застави, є обґрунтованою та необхідною мірою, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисних тяжких кримінальних правопорушень, максимальним покаранням за який є позбавлення волі строком до 10 років, у зв`язку з чим, на думку сторони обвинувачення, існує ймовірний ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних та експерта у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вище викладене, слідчий просив суд продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у слідчому ізоляторі арештному домі «Київський слідчий ізолятор» до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 20.01.2024 року включно без альтернативи застосування застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 суду пояснила, що у них на утриманні з чоловіком перебуває син, який є інвалідом з народження. У разі застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вони з дитиною втратять джерело доходу, що позначиться на матеріальному стані його утриманців.

Вислухавши пояснення підозрюваного та його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, допитавши свідка, дослідивши подані матеріали, дослідивши наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від слідства та суду, цим самим перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання та продовжити строк дії застосування відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Зокрема, стороною обвинувачення доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки в ході здійснення досудового розслідування не встановлено, що підозрюваний має постійне місце роботи та місце проживання та засоби для існування, відтак стримуючі фактори, які б унеможливили переховування ОСОБА_4 відсутні.

Окрім того, ОСОБА_4 може чинити тиск на свідків, враховуючи те, що в тому числі на підставі їх показань під час досудового розслідування встановлено, що в діях підозрюваного є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

Разом з тим, наявний ризик впливу на інших підозрюваних у кримінальному провадженні, а також на експертів, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні висновки комісійних судово-медичних експертиз, які складалися експертами різних установ, тому для зміни їх можливих показань в суді, якщо такий допит буде в подальшому заявлений під час судового засідання, сторона захисту може чинити тиск на експерта задля зміни його показань щодо роз`яснення висновку.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, доводи сторони обвинувачення щодо наявності обґрунтованої підозри, заявлених ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з огляду на ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_4 є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами провадження.

Доводи захисника, що повідомлення про підозру здійснено поза межами строку досудового розслідування необгрунтовані. Зокрема, відомості до Єдиного реєстр досудових розслідувань внесено 26 січня 2022 року, повідомлення про підозру вручено 21 жовтня 2023 року. Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 615 КПК України у кримінальних провадженнях, в яких з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та на дату введення воєнного стану жодній особі не повідомлено про підозру, строк від дати введення воєнного стану до дати його припинення чи скасування не включається до загальних строків, передбачених частиною другою статті 219 цього Кодексу.

Посилання захисника на позитивні характеризуючі дані про особу підозрюваного, не виключають наявності зазначених ризиків, а також ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.

Таким чином, виходячи з вищевказаного суд дійшов до висновку, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.40, 131, 132, 177, 178, 181, 193, 194, 197, 206, 309 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заступника начальника СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 26.01.2022 року, порушеного за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, у межах строку досудового розслідування, строком на 30 діб, тобто до 18 січня 2024 року (включно).

Визначити строк дії ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 18 січня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали суду проголошено 20 грудня 2023 року о 14 годині 45 хвилин.

Слідчий суддя Тетяна ДУБАС