ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/3297/21

Провадження № 11-кп/4820/123/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

його представника

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ст.46 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Коржівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, утриманців немає, пенсіонера, особи з інвалідністю ІІІ-ї групи, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимостей,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 3 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 59 500 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком два роки.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 11 713,40 грн матеріальної шкоди та 30 000 грн моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

За вироком суду, ОСОБА_8 04 серпня 2021 року близько 13 год 20 хв керував колісним трактором марки «FORTESF-244», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджав із вулиці Урожайна села Чорна Староостропільської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області на вулицю Першотравнева села Чорна Староостропільської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області. Діючи легковажно і самовпевнено, всупереч вимогам пункту 16.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту Правил), під час виїзду з другорядної дороги на головну, не врахував дорожньої обстановки та при необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, не зупинив керований ним транспортний засіб, перед краєм перехрещуваної проїзної частини дороги та всупереч вимогам пункту 16.11 Правил, а саме на перехресті нерівнозначних доріг, не надав дорогу мотоциклу марки «SPARK», моделі «SP200R-28», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , що рухався по головній дорозі на АДРЕСА_1 в напрямку міста Старокостянтинова Хмельницької області, внаслідок чого на вулиці Першотравневій, 18 села Чорна Староостропільської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним трактора з передньою частиною вказаного мотоцикла.

Унаслідок вказаної пригоди водій мотоцикла марки «SPARK», моделі «SP200R-28», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому на межі середньої та нижньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, закритого нестабільного внутрішньо суглобного багатоуламкового перелому дистального епітефіза обох кісток правого передпліччя зі зміщенням уламків, що відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я, садна на підборідді, правому та лівому стегні по передній поверхні, які відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження.

Своїми діями ОСОБА_8 порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху, передбачені пунктами 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року, кримінальне провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Уважав, що вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації його дій за ч.1 ст.286 КК України та призначення покарання не відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Посилався на те, що місцевий суд незаконно та необґрунтовано дійшов висновку, що наявні докази в матеріалах кримінального провадження підтверджують порушення ним п.п.16.3, 16.11 Правил дорожнього руху.

Звертав увагу, що органом досудового розслідування не надано, а судом першої інстанції не здобуто доказів на підтвердження цих порушень та наявність наслідково-причинного зв`язку між його діями та дорожньо-транспортною пригодою.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано жодного належного доказу, а судом першої інстанції під час судового розгляду не здобуто доказів, які б вказували, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Серед іншого, посилався на те, що положеннями ч.ч.1, 3 ст.17 КПК України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому цим Кодексом, встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просив скасувати вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року в частині призначеного покарання та в частині визначеної до стягнення суми моральної шкоди.

Просив ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 місяців арешту. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 11 713,40 грн матеріальної шкоди та 50 000 грн моральної шкоди, в решті вирок суду першої інстанції залишити без мін.

Уважав, що вирок місцевого суду в частині призначеного покарання є невмотивованим та необґрунтованим через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків та особі обвинуваченого через м`якість.

Окрім того, вирок є невмотивованим та необґрунтованим і в частині розміру стягнення моральної шкоди через тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд відповідно до вимог ст.65 КК України не повною мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Посилався й на те, що обвинувачений ОСОБА_8 своєї вини не визнав, у вчиненому не розкаявся, не висловив жодного жалю та співчуття з приводу вчиненого ним. Навпаки, намагався переконати суд у своїй невинуватості та вважав винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди потерпілого ОСОБА_6 . Не визнав обвинувачений також і заявлений потерпілим цивільний позов.

Судом відповідно до ст.66 КК України не встановлено обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому.

Отже, суд, узявши до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, призначив йому найменш суворе з альтернативних видів покарання у вигляді штрафу ближче до мінімального розміру.

На його думку, беручи до уваги те, що ОСОБА_8 вчинив нетяжкий злочин, в результаті якого були заподіяні тілесні ушкодження потерпілому, не визнав своєї вини, не висловив жалю та розкаяння з приводу вчиненого, не визнав цивільного позову потерпілого та не відшкодував заподіяної йому шкоди, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, йому слід призначити більш суворе з альтернативних видів покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді 6 місяців арешту.

Указував, що на переконання потерпілого, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Крім того, судом при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, недостатньо враховано душевні страждання потерпілого внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я. Тому вважав, що до стягнення підлягає розмір моральної шкоди, зазначений у позовній заяві в розмірі 50 000 грн.

До початку апеляційного розгляду обвинуваченим ОСОБА_8 подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим (в порядку ст.46 КК України) та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, думку учасників провадження, які підтримати клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного кримінального правопорушення, тобто, звільнити від кримінальної відповідальності можна лише у випадку, якщо є підстава такої відповідальності.

Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Згідно ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з даних, які є в матеріалах кримінального провадження, встановив наявність всіх передбачених ст.46 КК України підстав для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_6 .

Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_6 , його представник - адвокат ОСОБА_7 підтримали клопотання та просили задоволити клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 просили задоволити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та пояснили, що станом на теперішній час обвинувачений та потерпілий примирилися, обвинувачений вибачився перед потерпілим за вчинений злочин та розкаявся у вчиненому. На даний час потерпілий не має жодних претензій матеріального чи морального характеру, а також не тримає образ, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_5 не заперечила проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Сумнівів з приводу того, що примирення між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_6 досягнуто добровільно, немає.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року за наявності, передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Враховуючи, що всі умови для застосування положень ст.46 КК України, яка має імперативний (обов`язковий) характер, дотримані, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим в порядку ст.46 КК України задовольнити.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 04 серпня 2021 року, відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3