1Справа № 335/9287/23 1-кс/335/2580/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ ВП №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002092 від 26 вересня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, в обгрунтування якого зазначила наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 вересня 2023 року, близько 21 годин 30 хвилин, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 разом з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та іншими військовослужбовцями цієї ж частини знаходились у лісосмузі поблизу АДРЕСА_1 .

Так, в той же час, під час спілкування ОСОБА_4 з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у останніх виник конфлікт з приводу повернення грошових коштів, які ОСОБА_4 взяв в борг у ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, у ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин,виник умисел на вбивство ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вбивство ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи без розриву в часі, з наявної в нього автоматичної зброї, а саме автомату АК-74, калібру 5,45 мм, заводський номер НОМЕР_2 , знаходячись в лісосмузі поблизу с. Микільське, Пологівського району, Запорізької області, здійснив не менше десяти пострілів в бік останніх, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді одиночного наскрізного вогнепального кульового поранення грудної клітки з ушкодженням крупних кровоносних судин, внаслідок чого останній помер на місці, а також спричинив військовослужбовцю ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового проникаючого поранення лівої половини грудної клітини, лівого куполу, діафрагми лівої частки печінки шлунку тонкої кишки сечового міхура, лівобочний-гемопневмоторикс, гемоперитонеум та вогнепального кульового наскрізного поранення плеча, вогнепальним багатоуламковим переломом плечової кістки, тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для вбивства потерпілого, однак з причин, які не залежали від його волі, смерть потерпілого не настала, через те, що ОСОБА_6 була надана невідкладна медична допомога та останній госпіталізований до лікарні.

26.09.2023 складений протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, під час особистого обшуку якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1041 грн. (грошова купюра номіналом 500 грн. серії АГ №8443056, грошова купюра номіналом 500 грн. серії БВ №3213993, грошова купюра номіналом 20 грн. серії АП №0454271, грошова купюра номіналом 10 грн. серії КЄ №2312467, грошова купюра номіналом 10 грн. серії ЦА №2461594, грошова купюра номіналом 1 грн. серії МА №0390005), які поміщено до спец.пакет WAR1037764.

Посилаючись на те, що вилучене майно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, слідчий звернулася до суду із вказаним клопотанням про арешт вищезазначеного майна.

Слідчий підтримала подане клопотання, надавши відповідну заяву.

Представник власника вилученого майна суду подала письмову заяву про розгляд клопотання у її відсутність, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, її неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено без фіксації судового процесу технічними засобами.

Дослідивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Під час розгляду клопотання про арешт майна з наданих слідчому судді матеріалів не встановлено будь-яких даних про те, що вилучене в ході особистого обшуку підозрюваного майно містить будь-які дані про його відповідність критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

В обгрунтування заявленого клопотання слідчим не наведено даних про те, яке доказове значення вилучене майно має у даному кримінальному провадженні. В ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено, які відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, містяться у вилученому майні у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, підстави накладення арешту на вилучене майно грошові кошти, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, у межах даного кримінального провадження відсутні.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вилучене майно, зазначене у клопотанні, не обгрунтовано, отже не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи, у зв`язку з цим клопотання слідчого про накладення арешту є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 167, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, вилученого 26.09.2023 під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в ході його особистого обшуку, у кримінальному провадженні № 0002092 від 26 вересня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України залишити без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено , за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1