Справа № 761/7569/13-к
Провадження № 1/761/8/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підсудного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Розділ Стрийського району Львівської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_2 , не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

у с т а н о в и в :

Шевченківським районним судом м. Києва на підставі положень КПК України 1960 року здійснюється судовий розгляд кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Відповідно до обвинувального висновку 21.07.2008, приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлена особа, діючи у складі організованої та очолюваної ОСОБА_7 злочинної групи, з метою заволодіння грошовими коштами шляхом розбійного нападу, згідно раніше розробленого плану та розподілу ролей, прибули до приміщення АКБ «Легбанк» на вул. Шота Руставелі, 12 у м. Києві, де помітили ОСОБА_9 з кейсом в руках, який вийшов з приміщення вказаного банку, сів до автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та почав від`їжджати.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_8 , який перебував за кермом автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і невстановлена особа, які знаходилися у салоні цього авто, почали рух на безпечній відстані за автомобілем ОСОБА_9 .

Під час руху по бульвару Лесі Українки у м. Києві ОСОБА_9 , запідозривши постійне та тривале переслідування його автомобіля незнайомим йому автомобілем «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2 , надав своєму водієві команду пригальмувати і таким чином дав змогу вказаному автомобілю «Шкода» їх обігнати.

Водночас, ОСОБА_7 , розуміючи, що їх наміри викрито, віддав ОСОБА_8 команду перекрити рух автомобілю ОСОБА_9 , а ОСОБА_6 та невстановленій особі -підготуватися до вчинення нападу та взяти попередньо заготовлені для розбійного нападу будівельні молотки.

ОСОБА_8 , виконуючи вказівку організатора групи ОСОБА_7 зімітував зіткнення з автомобілем ОСОБА_9 , зупинивши рух автомобіля останнього.

У цей час двоє співробітників міліції, що супроводжували ОСОБА_9 , діючи на випередження, підійшли до автомобіля «Шкода» та через відчинене вікно пред`явили свої посвідчення.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що йому та членам злочинної групи не вдасться заволодіти грошовими коштами ОСОБА_9 , надав ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та невстановленій особі команду зникнути з місця скоєння злочину, що останні і виконали, покинувши вказане місце.

Дії підсудного органом досудового розслідування кваліфіковані як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я, особи яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, спрямований на заволодіння майном у великих та особливо великих розмірах, вчинений організованою групою, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України.

Підсудний ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, однак підтримав клопотання захисника та просив закрити кримінальну справу, оскільки закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Від захисника надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника, вважаючи наявними підстави для прийняття судом відповідного рішення.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінальної справи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності» звільненням особи від кримінальної відповідальності є відмова держави від застосування до особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи.

У силу ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

У Постанові від 02.02.2023 (справа № 735/1121/20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлені частиною другою статті 49 КК загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Згідно з обвинувальним висновком подія злочину, що поставлений у провину ОСОБА_6 , мала місце 21.07.2008.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 05.05.2012 підсудному ОСОБА_10 змінений запобіжний захід з підписки про невиїзд на тримання під вартою та останній оголошений у розшук. Затримано підсудного 14.07.2023.

Отже, на день розгляду клопотання захисника з часу вчинення злочину, у якому обвинувачується підсудний ОСОБА_6 (21.07.2008), минуло п`ятнадцять років.

Матеріали справи не містять відомостей про вчинення підсудним інших злочинів.

Відповідно до ст. 282 КПК 1960 року, якщо під час судового розгляду будуть встановлені підстави для закриття справи, передбачені ст. 111 КПК, суддя своєю постановою закриває справу.

Отже, відповідно до ст. 111 КПК звільнення від кримінальної відповідальності за вказаною підставою є обов`язковим.

За таких обставин суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 5, 44, 49 КК України, ст. 111, 282, 296 КПК України 1960 року, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_6 на підставі ст. 49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 187 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України закрити.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити ОСОБА_6 з під-варти негайно в залі суду.

На постанову упродовж семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Головуючий суддя ОСОБА_1