ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24527/23

Провадження № 11-сс/4820/433/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

представника заявника ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2023 року про відмову у задоволенні скарги представника заявника, в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и л а:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Представник заявника звернулась до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Просила зобов`язати ТУ ДБР, розташоване у м.Хмельницькому, невідкладно внести відомості про вчинення начальником служби внутрішньої безпеки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4ст.403, ч.4ст.425 КК України, та розпочати досудове розслідування у формі досудового слідства.

Під час розгляду скарги встановлено, що 01.06.2023 до ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, було направлено заяву про вчинене кримінальне правопорушення начальником служби внутрішньої безпеки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 ..

За результатами розгляду вказаної заяви листом №13782-23/х/14-01-01-4490/2023 від 30.08.2023відомості про кримінальне правопорушення, на підставі вказаної заяви, до ЄРДР, всупереч ст.214 КПК України, внесені не були.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 05 жовтня 2023 року у задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні скарги представника заявника, в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що не вбачається вагомих обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про реальну необхідність внесення відомостей до ЄРДР у поданій ОСОБА_5 заяві від 02.06.2023, викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, зокрема й тих, які передбачені ч.4 ст.402, ч.4 ст.403, ч.4 ст.425 КК України, оскільки дана заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, зокрема, не свідчить ця заява від 02.06.2023 р. про те, що у випадку, про який повідомляла ОСОБА_5 , мало місце саме: недбале ставлення до військової служби військовою службовою особою; відкрита відмова виконати наказ начальника, інше умисне невиконання наказу; або ж необережне невиконання наказу начальника, що спричинило тяжкі наслідки). Не містить заява ОСОБА_5 й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій особи за відповідною статтею Кримінального кодексу України. Аргументи, висловленні у заяві ОСОБА_5 про можливе вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.402, ч.4 ст.403, ч.4 ст.425 КК України, фактично ґрунтуються на її власній оцінці та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_5 з порядком призначення, обсягом проведення та подальшим затвердженням результатів службового розслідування, яке здійснювалось за фактом втрати військового майна, необ`єктивним, на її думку, викладенням фактів у акті службового розслідування, а також до незадоволення з перевіркою, в рамках означеного службового розслідування, діянь ОСОБА_6 .. Слідчий суддя вважав, що самі твердження ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, а також її аргументи, викладені у скарзі про вчинення, на її думку, ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, зокрема, й передбачених ч.4 ст.402 або ч.4 ст.403, ч.4 ст.425 КК України, недостатні для того, щоб розпочати досудове розслідування, адже, досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які реально свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не можуть слугувати механізмом для притягнення до відповідальності службових осіб, рішення та дії яких суперечать інтересам зацікавлених осіб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник заявника - адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчої судді, та прийняти нову ухвалу, якою визнати бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, протиправною, зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, невідкладно внести відомості про вчинення кримінального правопорушення начальником служби внутрішньої безпеки військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 , яке містить ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.4 ст.403, ч.4 ст.425 КК України, розпочати досудове розслідування.

Свої вимоги аргументує тим, що слідчим суддею неповно було проведено судовий розгляд, ухвала є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням закону, що унеможливлює подальший захист порушених прав та інтересів її підзахисного, та притягнення до кримінальної відповідальності винної особи.

Вважає, що в ухвалі слідчий суддя оцінив фактичні обставини, викладені в заяві, що є неприпустимим з огляду на стадію кримінального провадження.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, вважає, що пропустила її з поважних причин, так як копію рішення отримала через електронний суд лише 18 жовтня 2023 року.

Позиції учасників судового провадження

Представник заявника - адвокат ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити та прийняти нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника, яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвали суду першої інстанції може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Разом з тим, у відповідності до ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

З урахуванням доводів, викладених у клопотанні, які підтверджуються матеріалами провадження, колегія суддів вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, а тому на підставі ст.117 КПК України, колегія суддів доходить висновку про необхідність поновлення апелянту передбаченого ст.395 КПК України строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2023 року.

Згідно зі ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіривши доводи апеляційної скарги представника заявника, колегія суддів вважає її безпідставними.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі і бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз змісту норми частини 1 статті 214 КПК України свідчить про те, що бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка є предметом оскарження в порядку статті 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що05.06.2023 ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , зверталась до ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, з заявою, датованою 02.06.2023 р. про вчинення кримінального правопорушення, яка була зареєстрована за №1335зкп від 05.06.2023 р. У вказаній заяві від 02.06.2023 р. ОСОБА_5 повідомляла, що «підставою для звернення до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, стало вчинення начальником служби внутрішньої безпеки військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_7 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.402, ч.4 ст.403, ч.4 ст.425 КК України. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 03.11.2022 №851 «Про призначення службового розслідування за фактом втрати військового майна роти спеціальних дій», було проведено службове розслідування, з метою встановлення причин і умов, що сприяли втраті військовослужбовцями військового майна служби ракетно-артилерійського озброєння та інженерної служби. Підставою для проведення службового розслідування став рапорт командира роти спеціальних дій в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 від 03.11.2022 №°7737 щодо неповернення військовослужбовцями військового майна служби ракетно-артилерійського озброєння та інженерної служби. 30.12.2022 начальником служби внутрішньої безпеки в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_10 було проведено службове розслідування та складено акт службового розслідування, на підставі якого, командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 було видано наказ №610 «Про результати службового розслідування за фактом втрати військового майна». Так, 03.11.2022 командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 було видано наказ №851 «Про призначення службового розслідування за фактом втрати військового майна роти спеціальних дій». Службове розслідування, як слідує з вищевказаного акту та наказу про результати службового розслідування, проводилось виключно стосовно полковника ОСОБА_6 , який, під час його проведення, не перебував у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 (докази чого було наведено ОСОБА_5 у заяві, із зазначенням реквізитів наказів, розпоряджень, приписів, дат вибуття та прибуття ОСОБА_6 у розпорядження командирів інших військових частин, в тому числі в район виконання бойових завдань, з долученням до заяви копій цих документів). Рішення про призначення службового розслідування не відповідає вимогам п.п.1,3 розділу III Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України № 608, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017. за №1503/31371, яким передбачено, що воно приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Оскільки полковник ОСОБА_6 не був підлеглим, в розумінні ст.ст.29, 30, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 р. № 548-XIV, командиру в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 , у останнього не було жодних правових підстав для призначення та проведення службового розслідування стосовно полковника ОСОБА_6 . Однак, ОСОБА_7 , всупереч наказу командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 №851 від 03.11.2022 р. «Про призначення службового розслідування за фактом втрати військового майна роти спеціальних дій», провів службове розслідування стосовно полковника ОСОБА_6 , а не військовослужбовців, як того вимагав наказ, тобто, має місце непокора чи інше умисне невиконання наказу та невиконання наказу. Вказаним було порушено п.8 розділу III Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України №608, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1312.2017 р. за № 1503/31371, яким передбачено, що особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Одним із головних загальних обов`язків усіх військовослужбовців, є обов`язок беззастережно виконувати накази командирів. Це обумовлено принцип єдиноначальності, який полягає, зокрема в тому, що командир наділений всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і на нього покладена персональна відповідальність перед державою за всі сторони життя і діяльності військової частини, підрозділу, кожного військовослужбовця. ОСОБА_7 порушив порядок виконання наказів, який забезпечує необхідні, в умовах військової служби, відносини підлеглості та військової честі. Наказ по своїй суті - це одна із форм реалізації владних функцій, змістом якої є пряма, обов`язкова до виконання вимога начальника про вчинення підлеглим певних дій по службі. В даній справі має місце умисне невиконання наказу, яке полягло в тому, що майором ОСОБА_7 наказ нібито прийнявся до виконання, але насправді дії, які мали бути виконані - не виконувались. Тобто наказ виконано неточно та не повно. За невиконання наказу командира в/ч передбачена кримінальна відповідальність за ст.403 Кримінального кодексу України. Відповідно до опису обставин вчиненого правопорушення (абзац.2 Акту службового розслідування) встановлено, що згідно накладних на видавання військового майна служби ракетно-артилерійського озброєння та інженерної служби військової частини НОМЕР_1 , військове майно отримував полковник ОСОБА_6 , який не повернув зброю, боєприпаси, інженерні боєприпаси, засоби підриву та не надав документів про їх списання. Однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки, згідно накладних №355 від 17.03.2022 та №378 від 17.03.2022, капітан ОСОБА_11 отримав на складі РАО військової частини НОМЕР_1 військове майно. Відповідно до накладної № 425 від 17.03.2022., штаб-сержант ОСОБА_12 отримав на складі РАО військової частини НОМЕР_1 військове майно. В накладних №399 від 20.03.2022 р. та №51-Б від 10.03.2022 навпроти прізвища ОСОБА_6 проставлені підписи, які йому не належать. В накладній №399 від 20.03.2022 підпис візуально схожий на підпис капітана ОСОБА_11 . Відповідні клопотання про встановлення належності підпису будуть заявлені в судовому засіданні. Тобто, службове розслідування, проведене начальником служби внутрішньої безпеки в/ч НОМЕР_1 майором ОСОБА_7 , є поверховим, неповним та необ`єктивним, що є порушенням п.8 розділу III Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України № 608, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.112017 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, яким передбачено, що особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України. В ході розслідування не було встановлено жодного факту отримання військового майна саме полковником ОСОБА_6 та не було встановлено факту роздавання військового майна полковником ОСОБА_6 . Таким чином, в діях майора ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення - невиконання наказу та недбалого ставлення до військової служби, як то наголошувалось вище. В акті також зазначено, що полковник ОСОБА_6 не повернув зброю, боєприпаси, інженерні боєприпаси, засоби підриву та не надав документи на їх списання. Вказане не може знайти свого підтвердження, оскільки полковником ОСОБА_6 надавались особисто Акти на списання використаного на бойові завдання військового майна начальнику служби ракетно-артилерійського озброєння ( АДРЕСА_1 ) та начальнику інженерної служби (ІС) в/ч НОМЕР_1 , що він може підтвердити додатково особисто в судовому засіданні. Згідно матеріалів службового розслідування ст.6 абз.3 акту та пояснення полковника ОСОБА_6 у вересні 2022 року акти на списання подавались відповідним начальникам служб. Це ще один факт доказу недбалого ставлення до військової служби особи, що проводила службове розслідування - майора ОСОБА_7 . В ході службового розслідування було встановлено ряд інших обставин та фактів, які доводять необ`єктивність та незаконність службового розслідування. Так, військове майно видавалось на підставі накладних №355, 378, 425, 399 та 51-Б. В поясненнях полковника ОСОБА_6 , доданих до матеріалів службового розслідування, наголошено, що у вересні 2022 року, на підставі керівних документів, начальнику інженерної служби та начальнику служби РАО в/ч НОМЕР_1 були подані документи на списання використаних боєприпасів та інженерних припасів. Тобто, твердження, що документи про списання військового майна не було подано - не відповідає дійсності. Окрім того, приховування начальником служби РАО та начальником інженерної служби в/ч НОМЕР_1 Актів списання боєприпасів інженерних припасів, також свідчить про свідоме недбале ставлення службових осіб до виконання службових обов`язків. Полковником ОСОБА_6 , при наданні також пояснень, було повідомлено, що решта зброї знаходиться на озброєнні бойових груп, які виконують завдання у складі Сил оборони (у заяві ОСОБА_5 було зазначено кількість, вид озброєння та у командирів яких груп ця зброя знаходиться). Важливим є той факт, що полковника ОСОБА_6 свідомо не було повідомлено, що службове розслідування проводиться щодо втрати військового майна саме ним. Вказаний факт унеможливив надання пояснень, документів, які стосуються службового розслідування; унеможливив вимагання опитування осіб, яким відомі обставини, що стосуються ситуації, що склалась; унеможливив порушення клопотань про витребування та долучення нових документів; унеможливив висловлювання письмових зауважень та пропозицій щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводили, вказаним порушено право полковника ОСОБА_6 , передбаченого ст.57 Конституції України, якою кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. При відібранні пояснень, полковника ОСОБА_6 майором ОСОБА_7 , в ході службового розслідування, не було усунуто суперечностей, наявних в матеріалах справи. Доказом суперечливого, необ`єктивного та неповного проведення службового розслідування є також наступне: начальником відділення забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_11 повідомлено, що згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 125 від 16.05.2022 р., організаційною групою, у складі чотирьох чоловік, під його керівництвом, проводився збір зброї та боєприпасів, які були роздані громадянам України в період загострення ситуації в адміністративних межах Житомирської області полковником ОСОБА_6 . Одночасно в акті зазначено, що мав місце усний наказ командира в/ч НОМЕР_1 щодо повернення та здавання на склад всього військового майна, що доводить наявність суперечностей в матеріалах службового розслідування. Наступним доказом наявності суперечностей в матеріалах службового розслідування є те, що підставою для проведення службового розслідування став рапорт командира роти спеціальних дій військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_9 від 03.11.2022 року №7737 щодо не повернення військовослужбовцями військового майна служби РАО та 1C. При цьому, під час проведення службового розслідування (так в акті) підтверджено факти, зазначені у рапорті майора ОСОБА_9 щодо неповернення саме полковником ОСОБА_6 майна служби РАО та інженерної служби на склади в/ч НОМЕР_1 . Враховуючи викладене, є необхідність у дослідженні рапорту командира роти спеціальних дій в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_9 від 03.11.2022 р. №7737 для встановлення його змісту. Суперечливість, необ`єктивність та неповнота службового розслідування доводиться також і поясненнями начальника відділення підготовки штабу військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_9 , які наявні в матеріалах службового розслідування. Останній повідомив, що «у відповідності до бойового розпорядження командувача Сил спеціальних операцій ЗСУ … та наказу командира в/ч НОМЕР_1 , було здійснено видачу зброї, боєприпасів, інженерних боєприпасів, засобів підриву зі складу в/ч НОМЕР_1 для організації руху опору та протидії агресії зі сторони РФ на встановлених напрямках. Згідно з накладними на видавання військового майна служби РАО та ІС в/ч НОМЕР_1 , військове майно отримував капітан ОСОБА_11 , який, в подальшому, передав отримане майно полковнику ОСОБА_6 ». При проведенні службового розслідування проігноровано вищевикладену інформацію, та не встановлено осіб, що отримували військове майно у капітана ОСОБА_13 . Передавання військового майна полковнику ОСОБА_6 не підтверджується жодним доказом - відсутні накладні на отримання ним військового майна. Тобто, матеріалами службового розслідування не встановлено фактів отримання та видачі зброї, боєприпасів, інженерних боєприпасів, засобів підриву полковником ОСОБА_6 . Окрім вищевикладеного, полковник ОСОБА_6 не є матеріально-відповідальною особою, в розумінні вимог Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 р. №440 (надалі Інструкція №440). Документи, які підтверджують видачу під звіт полковнику ОСОБА_6 чи в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військового майна, відсутні. Доказами протиправності винесених наказів та неправомірності та безпідставності дій щодо проведення службового розслідування є письмові пояснення осіб, які були залучені до руху опору. Всі вказані особи, при необхідності, готові надати повні та вичерпні пояснення. Прізвища та контакти вказаних осіб буде повідомлено органу досудового слідства на вимогу. Таким чином, вказане службове розслідування є фактом невиконання протиправного наказу командира та недбалого ставлення майора ОСОБА_7 до його проведення, перекладення вини та перекручування обставин, свідоме перешкоджання з невідомо яких причин, встановленню дійсних обстави справи. Недбале ставлення до військової служби полягає, також, у недбалому та несумлінному ставленні майора ОСОБА_7 до вивчення матеріалів службового розслідування та їх аналізу, виявляється ще й в тому, що за наявності в нього реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби та Закон, він виконував свої обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону, у протиріччі з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася. З вищевикладеного слідує, що умисне невиконання наказу та недбале ставлення до військової служби майора ОСОБА_7 , стало підставою для протиправного, поверхового проведення з численними порушеннями законодавчих та нормативно-правових актів, службового розслідування та видачі протиправного наказу №610 від 30.12.2023 року про результати службового розслідування, з подальшим віднесенням збитків, без правових для того підстав, в сумі 1724678,54 грн. (з урахуванням кратності - 17246795,40 грн.), виражених у втраті майна, на рахунок полковника ОСОБА_6 , що є істотною шкодою. З посиланням на ст.ст.2, 214 КПК України, ОСОБА_5 просила: прийняти та невідкладно зареєструвати заяву про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР та надати витяг з ЄРДР; розпочати досудове розслідування, у зв`язку з вчиненням начальником служби внутрішньої безпеки військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_7 дій, що мають ознаки складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.4 ст.403, ч.4 ст.425 КК України; визнати військовослужбовця полковника ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні; повідомити письмово, у встановленому законом порядку та у встановлені строки, про початок кримінального провадження полковника ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_5 »

За результатом розгляду цієї заяви ОСОБА_5 , останній було скеровано лист, за підписом керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому,№13782-23/х/14-01-01-4490/2023 від 30.08.2023, який фактично свідчить про той факт, що відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за поданою ОСОБА_5 заявою від 02.06.2023 р., внесені не були.

Відповідно до частини 1 статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (статті 214 частина 2КПК України).

Згідно з статті 214 частиною 4 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Внесення відомостей до ЄРДР, врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст.214 КПК України.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст ч. l ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Згідно зі ст. 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції правильно наголошує, що до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відмінністю письмової заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від будь-якого іншого звернення є викладення в такій заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного кримінального правопорушення. Якщо таких даних немає, то такі відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей в ЄРДР, колегія суддів також враховує висновок Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 30.09.2021 у справі №556/450/18, відповідно до якого підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що в заяві ОСОБА_5 не вбачається вагомих обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про реальну необхідність внесення відомостей до ЄРДР та погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції, що ній викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, зокрема й тих, які передбачені ч.4 ст.402, ч.4 ст.403, ч.4 ст.425 КК України, оскільки дана заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення.)

Виходячи з документів наданих представником заявника, вбачається що групою слідчих першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Хмельницькому) ТУ ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000068, внесеному до ЄРДР 23.02.23 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 425 ч.4 КК України. Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні розпочато на підставі повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 за результатами службового розслідування проведеного військовою частиною НОМЕР_1 в ході якого виявлені можливі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 425 ч.4 КК України в діях військовослужбовця ОСОБА_6 . В даний час розслідування триває.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами, колегія суддів також виходить з того, що питання, які порушує представник заявника в своїх заявах до ТУ ДБР та скаргах до суду з вимогами внести відомості до ЄРДР зводяться до питань порушень вимог закону іншими військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 , крім ОСОБА_6 , не повного встановлення обставин та недбалості начальника служби внутрішньої безпеки в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_14 , який проводив службову перевірку щодо розкрадання військового майна та інших виявлених порушень, фактично вже є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000068, внесеному до ЄРДР 23.02.23 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 425 ч.4 КК України за результатами зміцнення якого має бути прийнято відповідне процесуальне рішення в межах КПК України за результатами підтвердження або спростування таких обставин.

Таким чином, аналізуючи викладене, судова колегія вважає, що слідчий суддя прийняв законне, вмотивоване і обґрунтоване рішення за скаргою ОСОБА_5 , ухвала слідчого судді відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для її скасування, колегією суддів не встановлено, тому апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої апеляційної скарги.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника заявника - адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2023 року про відмову у задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 02 червня2023 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3