Справа №369/1512/21. Провадження №11-кп/824/1791/2023. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0000048 внесеному до 22.04.2020 року, ухваленим щодо обвинуваченої:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у селі Забуяння Макарівського району, Київської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, працюючої в ОСББ, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимої,-

яка визнана винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Застосовано ч. 5 ст. 74 КК України та звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення із обвинуваченої ОСОБА_6 1000 (одну тисячу) грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди - задоволено частково.

Також вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнана винуватою в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

13 квітня 2020 року, близько 15:50 год. (більш точного часу не встановлено), ОСОБА_6 , перебуваючи на прибудинковій території, що розташована поруч з житловим будинком, за адресою: АДРЕСА_3 , вела розмову із потерпілою ОСОБА_8 в ході якої у них виник словесний конфлікт, в результаті чого сталася сварка, в ході якої, на ґрунті особистих тривалих неприязних відносин, ОСОБА_6 маючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , діючи умисно, при цьому передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, схопила рукою за волосся потерпілої, після цього іншою рукою схопила за золотий ланцюжок, що знаходився на шиї потерпілої, та зірвала його. В подальшому, ОСОБА_6 нанесла декілька ударів рукою в область поверхні грудей потерпілої, після чого ОСОБА_6 взяла до рук гумовий шланг для поливу та нанесла один удар по лобній частині потерпілої ОСОБА_8 .

Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_8 отримала, згідно висновку експерта № 154/Д від 28 вересня 2020, тілесні ушкодження у вигляді синця лоба зліва, три садна передньої поверхні грудей зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Києво-Святошинського районного суду від 16 серпня 2022 р. з підстав та мотивів вказаних в апеляційній скарзі; закрити провадження в кримінальній справі відносно неї за ч. 1 ст. 125 КК України з підстав передбачених ст. 36 КК України; провести огляд пістолета для поливу з участю судово-медичного експерта, допитати у якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , дослідити всі матеріали справи; викликати в суд судово-медичного експерта і допитати його.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність і не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Зазначає, що судово-медичний експерт помилково вказує на те, що було три удари в область поверхні грудей потерпілої, так як це міг бути один удар одночасно трьома пальцями руки. Вважає, що експерт повинен встановити одноразовість чи неодноразовість нанесення тілесних ушкоджень, але не встановив цього.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а її дії підпадають під самозахист.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 - не оскаржений.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судове засідання не з`явились обвинувачена ОСОБА_6 , її захисник ОСОБА_11 та представники потерпілої ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були повідомлені належним чином /т. 2 а.с. 24, 31/ , а отже, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченої, суд вважав за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності останніх.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у п. 66 справи Європейського суду з прав людини "Смірнова проти України" розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (Frydlender v. France, N 30979/96, параграф 43, ECHR 2000-VII). Крім того, відповідно до п. 69 даної справи обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні органи (Mitchell and Holloway v. the United Kingdom, no. 44808/98, параграф 56, рішення від 17 грудня 2002 року).

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку, доводів, викладених у апеляційній скарзі обвинуваченої; вислухавши доводи прокурора ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту; вивчивши та перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши й обміркувавши доводи апелянта, - колегія суддів апеляційної інстанції уважає апеляційну скаргу обвинуваченої такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини якщо йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливим є забезпечення загального принципу юридичної визначеності; вимога "якості приписів права" в розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що якщо національний закон дозволяє можливість позбавлення свободи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у застосуванні, щоб виключити будь-який ризик свавілля (§ 19 рішення у справі "Новік проти України").

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному легкому тілесному ушкодженні ОСОБА_8 , за обставин, установлених судом, відповідають фактичним обставинам і підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені та детально викладені судом у вироку.

Такі висновки суду першої інстанції в цілому відповідають фактичним даним, які містяться в наступних джерелах доказів:

- витязі з єдиного реєстру досудових розслідувань з вказівкою на номер кримінального провадження №0000048 та дату його реєстрації 22 квітня 2020 року, з якого видно, що до Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_8 про те, що під час конфлікту із ОСОБА_6 заявниця отримала тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 48);

- рапортах начальнику Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області від 21 квітня 2020 року, та рапорт №371 від 13 квітня 2020 року згідно з яким надійшло повідомлення від заявниці ОСОБА_8 , що на неї кидалась сусідка, облила взуття водою, кидалась шлангом, ШМД не потрібна, зброї не було (т. 1, а.с. 54, 55);

- протоколі прийняття заяви у потерпілої ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 13 квітня 2020 року, з якого видно, що 13 квітня 2020 року, близько 15:50 год. за адресою: вул. Ягідна, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київської області у ОСОБА_8 виникла сварка з сусідкою з квартири АДРЕСА_4 в ході якої остання нанесла тілесні ушкодження у вигляді подряпини шиї та пошкодила (розірвала) золотий ланцюжок (т. 1 а.с. 56);

- висновку спеціаліста № 52 від 17 квітня 2020 року за результатами проведення судово-медичного огляду громадянки ОСОБА_8 було виявлено синець лоба зліва, три садна передньої поверхні грудей зліва. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, за давністю можуть відповідати вказаному потерпілою терміну та відносяться до легких тілесних ушкоджень (т. 1 а.с. 65);

- консультаційний висновок спеціаліста від 14 квітня 2020 року (т. 1 а.с. 66);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 01 вересня 2020 року в ході якого потерпіла розповіла, яким чином їй нанесені тілесні ушкодження обвинуваченою ОСОБА_6 та за результатами якого встановлено, що 13 квітня 2020 року за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_8 вийшла на вулицю для того, щоб розвісити білизну. На вулиці ОСОБА_8 зустріла сусідку, ОСОБА_6 , яка поливала насадження. В ході сперечання між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 вдарила декілька разів по голові потерпілу розприскувачем. Після чого, ОСОБА_6 схопила рукою потерпілу за шию, внаслідок чого потерпіла отримала ушкодження. Після цього, ОСОБА_6 схопила за волосся потерпілу та тримала руками до моменту, коли на місці з`явилася донька потерпілої, з додатком до протоколу - диск DVD-R марки «Verbatim», срібного кольору, з пам`яттю 4,7 ГБ з відеозаписами проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 по матеріалам кримінального провадження №0000048 від 22 квітня 2020 року (т. 1 а.с. 72-75, 76) ;

- інформації на диску DVD-R марки «Verbatim», срібного кольору, з пам`яттю 4,7 ГБ з відеозаписом на якому знаходять відео файли «ждем полицию», «начало 13,04,2020», «продолжение» та фотознімки «08,04,20 после выбитого тазика», «побои в увеличенном формате», «побои», у тому числі одному з них зображено прибудинкову територію за адресою: АДРЕСА_3 , де саме й відбувся конфлікт між потерпілою та обвинуваченою (т. 1 а.с. 78);

- висновку експерта №154/Д від 28 вересня 2020 року отриманого за матеріалами досудового розслідування за результатами проведення судово-медичного огляду 17 квітня 2020 року у громадянки ОСОБА_8 було виявлено синець лоба зліва, три садна передньої поверхні грудей зліва. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від не менш 4 дій тупих предметів, за давністю можуть відповідати вказаному потерпілою терміну та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження у громадянки ОСОБА_8 могли утворитися за механізмом вказаним нею під час проведення слідчого експерименту: синець лобної ділянки зліва - від ударів шлангу для поливу; три садини передньої поверхні грудей зліва від дії пальців рук (т. 1 а.с. 83).

Виходячи із оцінки сукупності наведених доказів, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав достатньо підстав для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному легкому тілесному ушкодженні іншій людині, за обставин, визнаних судом доведеними, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків цього кримінального правопорушення, а також форми вини та мотиву інкримінованих їй дій, оскільки всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту, у вироку наведені конкретні об`єктивні докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Стаття 125 КК України передбачає відповідальність за легке тілесне ушкодження іншій людині. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Щодо посилання обвинуваченої на ст. 36 КК України, а саме необхідну оборону, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Під суспільно небезпечним посяганням слід розуміти спробу заподіяти шкоду охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, або іншої особи, суспільним інтересам або інтересам держави. До таких інтересів належать: життя, здоров`я, особиста і статева свобода, честь і гідність особи, власність, недоторканність житла, а також інші права і законні інтереси особи, яка захищається, або іншої особи.

Кінцевою метою дій того, хто захищається, є захист вищезазначених цінностей. Ця мета досягається шляхом відвернення чи припинення посягання. Захист при необхідній обороні виявляється тільки в активних діях, які за зовнішніми ознаками можуть співпадати з ознаками тих діянь, які передбачені КК (наприклад, заподіяння тілесних ушкоджень).

Так, судом першої інстанції встановлено, що, коли потерпіла ОСОБА_8 проходила повз обвинуваченої ОСОБА_6 , остання зупинила її та блокувала прохід, а згодом схопила потерпілу за коси, чим перша вступила в конфлікт.

Таким чином, поведінка ОСОБА_8 , а саме те, що потерпіла не провокувала конфлікт та не вступала у нього перша, свідчить про те, що у обвинуваченої не було підстав вважати, що ОСОБА_8 може спричинити їй ушкодження.

На переконання колегії суддів, у даному кримінальному провадженні немає підстав констатувати, що ОСОБА_6 перебувала у стані необхідної оборони, оскільки її дії не вчинялись з метою захисту, а тому відсутні підстави для застосування ст. 36 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про те, що судово-медичний експерт помилково вказує на те, що було три удари в область грудей потерпілої, є безпідставними, оскільки суперечать встановленим фактичним обставинам та спростовані достовірними, належними та допустимими доказами, які ретельно проаналізовано у вироку. Так, колегія суддів зазначає, що у висновку спеціаліста № 52 від 17 квітня 2020 року та у консультаційному висновку спеціаліста від 14 квітня 2020 року відсутня інформація та посилання на завдання саме трьох ударів в груди, а лише зазначено про "три садна передньої поверхні грудей зліва", без вказування на одноразовість чи неодноразовість нанесення тілесних ушкоджень.

Таким чином, всупереч доводам апеляційних скарг, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши усі фактичні обставини справи та зібрані по справі докази, ретельно перевіривши усі висунуті обвинуваченою версії на свій захист, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та правильно кваліфікував дії засудженої за ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

При цьому, призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання, цілком відповідає меті та загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. ст. 50, 65 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої не спростовують правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний і обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів - не виявлено.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги сторони захисту на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, колегія суддів вважає за необхідне вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а зазначений вирок суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 403, 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4