Справа № 626/2287/23
Провадження № 1-кп/626/57/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої -судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноград матеріали кримінального провадження № 0000543 за обвинуваченням ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Красноград Харківської області, українки, громадянки України, освіта середньо спеціальна, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженої вироком Красноградського районного суду Харківської області від 15.08.2022 року зач. 1 ст.111-1 КК України до покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування чи з надання публічних послуг на строк 10 років, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та спосіб , діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів, без спеціального дозволу, виявила та принесла за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 корпус осколкової наступальної гранати РГН та ударно дистанційний запал УДЗ для ручної гранати. Піля чого, керуючись умислом спрямованим на незаконне зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, зберігала під стріхою сараю за місцем проживання до виявлення працівниками поліції. 06.06.2023 під час проведення огляду виявлено та вилучено корпус ручної осколкової наступальної гранати РГН, що належить до заряду вибухової речовини у міцній оболонці та ударно дистанційний запал УДЗ для ручної гранати, який належить до засобів підриву. Корпус гранати РГН споряджений запалом УДЗ складають гранату РГН, яка належить до категорії бойових припасів.

У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України визнала повністю. Обвинувачена підтвердив факти викладені в обвинувальному акті. Просила суворо її не карати, врахувати, що вона щиро розкаялася у скоєному.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ці дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.263 КК України.

Під час судового розгляду було детально проаналізовано поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останньої, особу обвинуваченої, її спосіб життя, ймовірність вчинення нею нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.1 ст.263 КК України є тяжким.

Враховуються дані про особу обвинуваченої, зокрема те, що вона на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується добре, виховує доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його. З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Також, суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченої, зокрема те, що вона є одинокою матір`ю малолітньої дитини та отримує допомогу як малозабезпечена родина та соціальну допомогу одинокій матері.

Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачена розкаялася у вчиненому, яке було висловлене у критичному ставленні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні суду в установленні дійсних обставин вчиненого кримінального правопопрушення. Так, зокрема в ході судового розгляду обвинувачена надала в судовому засіданні визнавальні покази. Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано її дії.

Також, виходячи із мети та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , вищенаведені обставини справи, зокрема пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку, що її виправлення можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 засуджена вироком Красноградського районного суду Харківської області від 15.08.2022 року за ч.1 ст.111-1 КК України до покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування чи з надання публічних послуг на строк 10 років.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Відтак, суд дійшов висновку, що на підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_4 вироком Красноградського районного суду Харківської області від 15.08.2022 року покарання необхідно виконувати самостійно.

Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Судові витрати за проведення судової вибухотехнічної експертизи № 20340 від 29.06.2023 року, виконаної Національним науковим центром "Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса" в сумі 5735,52 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Призначити ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на неї наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_4 вироком Красноградського районного суду Харківської області від 15.08.2022 року за ч.1 ст.111-1 КК України покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування чи з надання публічних послуг на строк 10 років - виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирати.

Речові докази, які передані на зберіганнія - знищити.

Судові витрати за проведення експертизи у сумі 5735,52 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Суддя