ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 рокуСправа № 495/12758/23
Номер провадження 1-кп/495/18/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгороді-Дністровському кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18.08.2023 за №0000164 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, працює за наймом, не депутата, раніше судимого:

16.01.2013 Білгород-Дністровським міськрайоним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

02.04.2018 Білгород-Дністровським міськрайоним судом Одеської області за ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,

18.08.2022 Білгород-Дністровським міськрайоним судом Одеської області за ст. 162 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі,

06.04.2023 Білгород-Дністровським міськрайоним судом Одеської області за ст. 162 ч. 1 КК України до 1 року 1 місяця обмеження волі,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

УСТАНОВИВ :

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 02.11.2023, приблизно о 08 годині 40 хвилин, проходив по дорозі повз приватні домоволодіння, що розташовані по АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до паркану приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де впевнившись у відсутності господаря та сторонніх осіб, усвідомлюючи, що порушує недоторканість житла громадян, всупереч волі законного володільця, діючи таємно, переліз через цегляний паркан, тим самим незаконно проник у подвір`я приватного домоволодіння, після чого перебував у ньому без дозволу власника близько 5 хвилин.

2. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 162 КК України, що полягає в незаконному проникненні до іншого володіння особи.

3. Правова позиція сторін.

3.1. Сторони обвинувачення.

Прокурор у судовому засіданні вважала повністю доведеним факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України та просила призначити йому покарання у вигляді штрафу.

Потерпілий ОСОБА_6 відповідно до своєї заяви щодо призначення покарання вважав можливим призначити обвинуваченому міру покарання, не пов`язану з обмеженням, позбавленням волі.

3.2. Правова позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю підтвердив обставини обвинувачення та визнав вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано органом досудового розслідування. Щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати. Вказав, що офіційно не працевлаштований, проте час від часу працює за наймом, тому зможе сплатити штраф, якщо суд призначить йому таке покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 звернула увагу суду, що її підзахисний щиро розкаявся, тому просила суд обвинуваченого суворо не карати та погодилася з покаранням, запропонованим прокурором.

4. Оцінка доказів на підтвердження встановлених судом обставин.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів.

Обвинувачений погодився з таким порядком дослідження доказів. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що дійсно в той день йшов забирати паспорт і зайшов у домоволодіння потерпілого. Чому так вчинив не знає. Пов`язує це з тим, що у той день випив подвійну дозу ліків.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 .

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Суд також вважає, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого винним у незаконному проникненні до іншого володіння ОСОБА_6 .

5. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

6. Мотиви призначення покарання.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_4 кримінального обвинувачення, необхідно призначити йому покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно із ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є кримінальним проступком, враховує наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 цього проступку шкоди матеріального чи морального характеру потерпілому не завдано. Також бере до уваги особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, незадовільний стан здоров`я, характеризуючі дані, а саме, що відповідно до характеристики №63/30606 від 13.11.2023, наданої ДОП СДОП ВП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_7 обвинувачений за час проживання на території обслуговування Білгород-Дністровського РВП зарекомендував себе з негативної сторони. Раніше неодноразово був засуджений за скоєння злочинів, підтримує стосунки з особами раніше судимими за скоєння злочинів. Відповідно до довідки, виданої державною установою «Бердичівський виправний центр (№108)» відбув раніше призначені покарання.

Окрім того суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує думку потерпілого ОСОБА_6 , висловлену у його заяві від 09.01.2024, відповідно до якої він претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Збитки йому не були завдані. Вважає можливим призначити йому міру покарання, не пов`язану з обмеженням, позбавленням волі.

Санкцією ч. 1 ст. 162 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

7. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Долю речових доказів слід вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався і суд вважає, що до набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому обирати немає необхідності.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

компакт диск DVD-R з відеозаписом з камери відео спостереження від 02.11.2023 - залишити в матеріалах справи.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1