Справа № 216/6201/23
Провадженн № я 1-кп/216/658/23
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

13.12.2023 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відноно ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2023 року № 0001373, -

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.10.2023 року обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 19.12.2023 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 подала письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на теперішній час ризики передбачені ст. 177 КПК не відпали та продовжують існувати, на підставі цього вважає, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам зазначеним вище, тому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на теперішній час не встановлено.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 просив відмовити у задоволені клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки на теперішній час немає необхідності тримати обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. Обвинувачений має постійне місце проживання, разом з ним за даною адресою проживають його родичі, тому він має міцні соціальні зв`язки у місті Кривому Розі та позитивну характеристику.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника ОСОБА_4 та просив змінити запобіжний засіб на домашній арешт, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, який має родину.

Прокурор у судовому засідані заперечувала проти задоволення клопотання про домашній арешт.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, судом встановлені наступні обставини.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для продовження запобіжного заходу в силу вимог ст. 199 КПК України, є обставини, які свідчать про те, що ризики які виправдовують тримання особи під вартою не зменшились та відсутня можливість завершення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підлягає задоволенню, беручи до уваги конкретні обставини справи та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер пред`явленого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що не достатні для запобіганню ризиків та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

При цьому суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер пред`явленого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що не достатні для запобіганню ризиків та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Суд не відхиляє доводів на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде відповідати характеру суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Як зазначає Європейський суд з прав людини, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення у справі "Яблонський проти Польщі" (Jabtoriski v. Poland), N 33492/96, п.80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" звільнення з-під варти не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення у справах "Іловецький проти Польщі" [Ilowiecki v. Poland), N 27504/95, п.61, від 4 жовтня 2001 року, та "Смирнова проти Росії" (Smirnova v. Russia), NN 46133/99 і 48183/99, п.63, ECHR 2003-IX).

Досліджуючи клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу на інший, більш м`який його вид, не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема на домашній арешт, суд, враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що інші більш м`які види запобіжних заходів на цей час не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений зазначає, що він має родинну, яка потребує допомоги, однак вказані вище обставини не є підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Не заслуговують на увагу також доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_3 в частині зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт через постійне місце проживання обвинуваченого та міцні соціальні зв`язки, оскільки вказані вище обставини не є підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

До матеріалів справи стороною захисту надано ксерокопію договора купівлі продажу квартири від 28.09.2021 року, з якого не можливо встановити статус квартири на сьогоднішній день, тому суд не може взяти її до уваги.

Оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 знаходиться на розгляді в Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, строк тримання під вартою спливає 19.12.2023 року, до спливу цього строку судове провадження не буде завершене з об`єктивних причин, оскільки справу в судовому засіданні ще не допитані обвинувачений, свідки, та не досліджені матеріали кримінального провадження, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу на теперішній час не має, ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали, тому суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою на 2 місяці, тобто до 13.02.2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 331, ч. 2 ст. 369, 371, ст. 372 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт ОСОБА_3 , - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці, тобто до 13.02.2024 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій та направити до Криворізької УВП №3 УДПС України в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1