ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3082/23 Справа № 629/5254/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000502 від 16.09.2021 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Горлівка Донецької області, громадянки України, з вищою освітою, вдови, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючої, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_9 .

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що оскаржуваний вирок суду є незаконним, судом допущено неповноту судового розгляду, а міркування, покладені в основу висновку про винуватість ОСОБА_9 , не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що судом не було надано оцінки клопотанню сторони захисту щодо визнання всіх доказів у даному кримінального провадженні недопустимими з підстав збирання їх неуповноваженою особою.

Зазначає, що матеріали даного кримінального провадження виділені з іншого кримінального провадження, а саме з кримінального провадження №000064 від 03.08.2021 року у відношенні ОСОБА_10 , та всі докази були отримані саме у вказаному кримінальному провадженні. 16.09.2021 року прокурором було прийнято рішення про виділення даного кримінального провадження, а вже 18.09.2021 року складено обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 .

Вказує, що слідча ОСОБА_11 , не була наділена процесуальними повноваженнями у кримінальному провадженні № 000064 під час збирання доказів, оскільки відповідне доручення керівника органу досудового розслідування датоване лише 16.09.2021 року, в той час як всі вказані докази були зібрані у період з 03.08.2021 року до 16.09.2021 року.

Зазначає, що у 2018 та 2019 роках в ПУМА ДП «Укрхімтрансаміак» здійснювалося повідомлення про необхідність подання декларації, втім воно не було обов`язковим, від обвинуваченої та інших працівників не вимагалося обов`язкового подання декларацій, до відповідальності за їх неподання не притягувалася жодний з працівників.

Вказує, що наказ №76 від 17.02.2021 року ПУМА ДП Укртрансхімаміак не містить зобов`язання працівників щодо подання декларацій, при цьому в листі ознайомлення із ним відсутній підпис ОСОБА_7 .

Акцентує увагу на тому, що з 17.12.2019 року ОСОБА_7 перебувала поза штатом, не виконувала трудових обов`язків і не мала робочого місця. Судом ці обставини не було перевірено та безпідставно зазначено, що остання перебувала на посаді начальника служби матеріально-технічного та адміністративно-господарського забезпечення ПУМА ДП «Укртрансаміак» до 24.05.2021 року.

Вказує, що не доведено, що посада ОСОБА_7 була пов`язана із організаційно розпорядчими чи адміністративно господарськими обов`язками.

Судом не було надано оцінки доводам захисту щодо відсутності в останньої умислу на вчинення злочину.

Також вказує, що ОСОБА_7 не була повідомлена НАЗК про неподання нею декларації, останній не було надано терміну у 10 днів для її подання у відповідності до ст. 51-2 ЗУ Про запобігання корупції, втім її дії передчасно одразу кваліфіковано за ст. 366-3 КК України.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, і призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права обіймати матеріально-технічні та адміністративно-господарські посади на строк 2 (два) роки.

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнено від покарання у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за те, що остання за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи передбачену законом вимогу щодо необхідності подачі нею щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, передбаченої законом України «Про запобігання корупції» за 2020 рік, у період з 01.01.2021 до 01.04.2021 зазначену декларацію умисно не подала, що підтверджується листом НАЗК № 47-07/67501-21 від 09.09.2021, згідно із яким ОСОБА_7 станом на 08.09.2021 не проходила етап реєстрації в «Єдиному державному реєстрі декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ст. 366-3 КК України як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції".

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачену та захисника, які на задоволенні апеляційної скарги сторони захисту наполягали;прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував; перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши повторно докази у справі та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: 1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; 2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; 3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; 4) чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші питання.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження не дотримано. Аналізуючи доводи захисту щодо істотних порушень норм кримінального процесуального закону та неповноти судового розгляду, і як наслідок передчасного висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, колегія суддів знаходить їх слушними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи зазначені у пункті 1, підпункті «а», пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 959/29089, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітнім роком.

Така декларація охоплює звітній рік (період з 1 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Відповідно до п. 6 Попередження про обмеження, обов`язки та заборони, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», Антикорупційною програмою ДП «Укрхімтрансаміак» під час роботи на підприємстві, посадові особи Підприємства, наділені повноваженнями здійснювати адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, є суб`єктами декларування та відповідно до вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентство з питань запобігання корупції зобов`язані:

- щорічно до 01 квітня подавати декларацію за минулий рік за формою, що затверджена НАЗК; ?

- не пізніше для звільнення подавати декларацію, яка охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими, та містить інформацію на останній день такого періоду; ??

- подавати декларацію до 01 квітня року, наступного за звітнім роком, у якому було припинено таку діяльність.

Така декларація охоплює звітній рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України передбачає неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення передбачає вину у формі прямого умислу.

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 інкриміноване умисне неподання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, передбаченої законом України «Про запобігання корупції» за 2020 рік, у період з 01.01.2021 до 01.04.2021 року

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 не мала обов`язку подавати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, передбаченої законом України «Про запобігання корупції», за 2020 рік, колегія суддів вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції було в цілому правильно встановлено з досліджених доказів фактичні обставини провадження, а саме те, що на підставі наказу № 17 к від 01.04.2015 ОСОБА_7 було призначено на посаду начальника відділу служби матеріально-технічного та адміністративно-господарського забезпечення ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» з посадовим окладом 5090 гривень (т. 1 а.с. 166).

Наказом № 43к ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» від 24.05.2021 трудовий договір з ОСОБА_7 було припинено, з подальшим її звільненням з посади начальника служби (Код КП 1222.2) структурного підрозділу служби матеріально-технічного та адміністративно-господарського забезпечення, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України) на підставі наказу ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» від 11.12.2019 року №209 (т. 1 а.с. 169).

Щорічна декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави, передбаченої законом України «Про запобігання корупції», за 2020 рік ОСОБА_7 подана у встановленому порядку не була.

Разом із тим, із висновками суду першої інстанції про наявність в обвинуваченої обов`язку подати вказану декларацію погодитись не можна, оскільки вони не грунтуються на законі та фактичних обставинах справи.

Так, відповідно до посадової інструкції начальника служби матеріально-технічного та адміністративно-господарського забезпечення, яка затверджена начальником ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» ОСОБА_12 01.12.2019, «… начальник матеріально-технічного та адміністративно-господарського забезпечення в своїй діяльності керується чинним законодавством; несе відповідальність за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності в межах визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України; несе відповідальність за порушення вимог антикорупційного законодавства; начальник служби матеріально-технічного та адміністративно-господарського забезпечення повинен знати: постанови, розпорядження, накази, методичні, нормативні та інші керівні матеріали з матеріально-технічного та адміністративно-господарського забезпечення…».

Наведені відомості дають підстави для висновку про те, що посада, яку займала обвинувачена у ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК», - начальника відділу служби матеріально-технічного та адміністративно-господарського забезпечення, - була пов`язана із організаційно розпорядчими та адміністративно господарськими обов`язками, а відтак передбачала подання особою, яка її займає, щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Колегія суддів не вдається до обговорення обставин неподання ОСОБА_7 вказаних декларацій за 2018 та 2019 роки, оскільки такі дії їй не інкриміновані, а відтак виходять за межі пред`явленого обвинувачення.

Що стосується інкримінованого їй періоду 2020 року, то відсутні підстави для висновку про те, що на останню у ньому дійсно був покладений обов`язок декларування.

Так, згідно із диспозицією ст. 366-3 КК України обов`язковою підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності за нею є одночасне встановлення щодо останньої наступних обставин:

-зайняття нею посади, пов`язаної із організаційно розпорядчими чи адміністративно господарськими обов`язками;

-умисне неподання нею декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування

Як вбачається з матеріалів справи, наказом ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» від 11.12.2019 року № 209 було погоджено структуру та зміни до штатного розпису відокремленого підрозділу - ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» (т. 1 а.с. 185).

Відповідно до наказу ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» № 469 від 17.12.2019 року Про затвердження та введення в дію структури та зміни штатного розпису ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» (т. 1 а.с. 184), у вказаному управлінні з 17.12.2019 року було виведено з штатного розпису посаду начальника служби матеріально-технічного та адміністративно-господарського забезпечення, як і усі посади вказаного підрозділу. Натомість було утворено нові підрозділи - виробничо-технічну службу, господарський відділ, відділ матеріально-технічного постачання (т. 1 а.с. 186, 187).

Таким чином, з 17.12.2019 року у ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» така посада, як «начальник служби матеріально-технічного та адміністративно-господарського забезпечення» була відсутня, ОСОБА_7 підлеглих не мала, була позбавлена будь-яких трудових обов`язків, організаційно розпорядчих чи адміністративно господарчих обов`язків не мала і не могла їх виконувати.

Наведені обставини узгоджуються із показаннями самої ОСОБА_7 про те, що з грудня 2019 року вона на підприємстві фактично не працювала, будь-яких обов`язків не мала і, відповідно, їх не виконувала, та навіть не мала робочого місця. Будь-якого спростування цих її показань не надано У судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор вказані обставини не заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_7 у той же час звільнена не була, а відтак за нею зберігався обов`язок декларування.

На переконання колегія суддів, ОСОБА_7 не може нести кримінальну відповідальність за ст. 366-3 КК України у зв`язку із неподанням декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за посадою, яку вона фактично не займала і яка, більше того, у ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» на протязі всього 2020 року була відсутня.

Заходи, вжиті керівництвом ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» з метою врегулювання колізії, що утворилася у зв`язку з виданням вищезазначених наказу ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» від 11.12.2019 року № 209 про погодження структури та зміни до штатного розпису ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» та наказу ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» №469 від 17.12.2019 року Про затвердження та введення в дію структури та зміни штатного розпису ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК», - того, що ОСОБА_7 не мала на підприємстві будь-якої посади та, відповідно, посадових обов`язків, і не виконувала їх фактично, втім з невстановлених підстав не була одночасно звільнена, - а саме виплату їй у наступний період заробітної плати у розмірі, передбаченому для раніше займаної нею посади, та подальше звільнення як особи, що вказану посаду займала, - колегія суддів не вважає такими, що впливають на оцінку обставин справи у контексті кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за ст. 366-3 КК України.

Одночасно суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно із наказом № 43к ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» від 24.05.2021 трудовий договір з ОСОБА_7 було припинено, з подальшим її звільненням з посади начальника служби (Код КП 1222.2) структурного підрозділу служби матеріально-технічного та адміністративно-господарського забезпечення, - саме у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України), що відбулося на підставі наказу ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» від 11.12.2019 року №209 (т. 1 а.с. 169), яке згідно із вищезазначеними наказами відбулося 17.12.2019 року, яке і є днем фактичного позбавлення її організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків.

Більше того, наказ ПУМА ДП «Укрхімтрансаміак» від 17.02.2021 року «Про забезпечення подання електронних декларацій» (т. 1 а.с. 154-157), яким з метою забезпечення своєчасного подання декларацій за 2020 рік був встановлений перелік посад, зайняття яких передбачає обов`язок декларування згідно із Законом України «Про запобігання корупції», та зобов`язано службу бухгалтерського обліку надати відповідним особам необхідні для подання декларацій довідки, не містить ані підпису ОСОБА_7 , ані її посади «начальника служби матеріально-технічного та адміністративно-господарського забезпечення». У ньому наявні лише посади, передбачені штатним розглядом, що діяв з 17.12.2019 року.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_7 з 17.12.2019 року не займала посаду, пов`язану із організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими обов`язками, за відсутністю такої на підприємстві, і відповідно не мала таких повноважень, що виключає наявність в її діях ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України.

Також не є доведеною поза розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_7 ознак суб`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення. Так, вищезазначений наказ ПУМА ДП «Укрхімтрансаміак» від 17.02.2021 року «Про забезпечення подання електронних декларацій» підпису обвинуваченої про ознайомленння із ним не містить, як не мстить він і посилання на її посаду. Крім того, обвинувачена як особа, посада якої на підприємстві була відсутня, яка не мала і фактично не виконувала будь-яких організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, не мала робочого місця і фактично не була допущена до виконання будь-яких посадових обов`язків, - мала розумні підстави грунтовно припускати, що вона не займає посаду, перебування на якій передбачає обов`язок декларування.

Є слушними також доводи сторони захисту щодо порушення передбаченого законом порядку контролю за своєчасністю подання декларацій, передбачених Законом УкраїниПро запобігання корупції, та процедури притягнення ОСОБА_7 до відповідальності за неподання вказаної декларації.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що факт неподання декларації як такий тягне адміністративну відповідальність за ст. 172-6 КУпАП. Натомість кримінальна відповідальність за ст. 366-3 КК України настає у тому випадку, якщо неподання відповідної декларації є умисним, тобто вчиненим не внаслідок недбалості, помилки тощо.

Положеннями Закону УкраїниПро запобігання корупції передбачений спеціальний порядок притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення даного виду, який у випадку його дотримання дозволяє встановити умисність її дій та відмежувати їх від неумисного невиконання обов`язку декларування.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 51-2 Закону України Про запобігання корупції державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 51-2 Закону України Про запобігання корупції, якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

У Роз`ясненні НАЗК №1 від 03.02.2021 року зазначено, що порядок здійснення контролю та порядок інформування Національного агентства про виявлені факти неподання або несвоєчасного подання декларацій визначаються Національним агентством (ст. 51-2 Закону). Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом 10 календарних днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному ч. 1 ст. 45 Закону. Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

З наведеного вбачається, що законодавцем чітко встановлено порядок притягнення декларантів до відповідальності за несвоєчасне подання декларації без поважних причин, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст. 172-6 КУпАП, а також за умисне неподання декларації, за що передбачено кримінальну відповідальність за ст. 366? КК України. Підставою для притягнення до кримінальної відповідальності декларанта слугує умисне неподання декларації, яким належить вважати неподання декларантом протягом десятиденного строку з моменту повідомлення декларанта Національним агенством про виявлення такого факту та повідомлення щодо необхідності усунення даного порушення. При цьому саме на роботодавця покладено обов`язок перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали), декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку, а тому лише за умови умисного ухилення декларантом від подачі декларації, що має місце після вчинення з боку роботодавця та Національного агентства дій, спрямованих на виявлення та усунення такого факту, для декларанта настає кримінальна відповідальність.

У той же час в матеріалах провадження відсутні відомості про виконання уповноваженими особами ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» своїх встановлених законом обов`язків щодо виявлення факту неподання ОСОБА_7 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, передбаченої законом України «Про запобігання корупції», за 2020 рік та звернення за цим фактом до Національного агентства з питань запобігання корупції в порядку, передбаченому Законом України Про запобігання корупції.

Більше того, у наявній в матеріалах справи відповіді НАЗК від 11.10.2021 р. на адвокатський запит (т. 1 а.с. 182) зазначено, що станом на 10.10.2021 р. у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відсутні декларації ОСОБА_7 , як і відсутні і повідомлення про факт неподання або несвоєчасного подання нею декларації за 2020 рік.

Посилання сторони обвинувачення на отримання ОСОБА_7 від ПУМА ДП «УКРХІМТРАНСАМІАК» письмових повідомлень про необхідність подання щорічної декларації колегія суддів вважає такими, що не обгрунтовують обвинувачення, оскільки законом передбачена спеціальна процедура повідомлення особи про необхідність подання відповідної декларації та спеціальний суб`єкт, який повинен його здійснити. Крім того, в матеріалах справи наявні лише копії таких повідомлень (т. 1 а.с. 170), до яких не додані докази їх направлення та отримання обвинуваченою.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_7 не отримувала від Національного агентства передбаченого законом повідомлення про неподання нею декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, отримання якого безумовно свідчило б про наявність у неї обов`язку подати таку декларацію, а подальше невиконання припису уповноваженого органу про умисність її дій.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення доводів захисника щодо недопустимості всіх письмових доказів, добутих у межах досудового розслідування, з підстав отримання їх неуповноваженою особою, оскільки вказані докази, безвідносно до їх допустимості, не підтверджують наявності у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого їй кримінального правопорушення, а навпаки її спростовують.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги, що встановлені у межах апеляційного провадження обставини свідчать про відсутність в діях обвинуваченої ОСОБА_7 ознак інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 363-3 КК України, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість апеляційних вимог захисника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З огляду на вищенаведене суд апеляційної інстанції вважає за необхідне оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, за відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 363-3 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ст. 366-3 КК України закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4