Справа № 438/1471/23
Провадження № 1-кп/438/116/2023
В И Р О К

іменем України

06 жовтня 2023 року м. Борислав

Суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , вивчивши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000087 від 29.08.2023 р. та додані до нього матеріали відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, несудимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешкаючого в АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2023 року, приблизно о 13 годині 50 хвилин, ОСОБА_2 , знаходячись неподалік фонтана поблизу кафе «Мармуляда», що на площі Івана Франка, 2, в місті Бориславі, Львівської області, під час спілкування з ОСОБА_3 , з яким познайомився того ж дня, вирішив протиправно заволодіти його мобільним телефоном марки «SAMSUNG M14 5G». Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_2 , в цей же час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди власнику та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на збагачення за рахунок чужого майна, діючи шляхом обману, який виразився у повідомленні неправдивих відомостей щодо необхідності здійснення телефонного дзвінка і приховуванні дійсного наміру заволодіти мобільним телефоном, переконав ОСОБА_3 добровільно передати йому мобільний телефон марки «SAMSUNG M14 5G» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 7899 грн. 00 коп. Однак, ОСОБА_2 , після того, як потерпілий ОСОБА_3 , добровільно передав йому вказаний телефон, його не повернув, а привласнив тарозпорядився ним на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_3 майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, а саме, заволодіння чужим майном шляхом обману.

Обставини вчиненого ОСОБА_2 кримінального проступку не оспорюються учасниками кримінального провадження, які згодні з розглядом обвинувального акту, про що свідчать, додані до обвинувального акта їхні письмові заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України до обвинувального акту при його направленні до суду додано заяву ОСОБА_2 , складену в присутності захисника ОСОБА_4 , про визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч. 4. ст. 382 КПК копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_2 наявні. Діяння, у вчиненні якого він обвинувачується, мало місце. Дане діяння містить склад кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та кваліфікується судом як заволодіння чужим майном шляхом обману. ОСОБА_2 винуватий у вчиненні зазначеного кримінального проступку та підлягає за це покаранню.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а ще має бути і необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

ОСОБА_2 несудимий в силу ст. 89 КК України, працює, неодружений, не працює, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, характеризується задовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе призначити необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень покарання у вигляді обмеження волі у нижніх межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України, оскілки, зважаючи на особу обвинуваченого, інші види покарань до нього застосовувати або недоречно, або неможливо.

Приймаючи до уваги характеризуючи дані про обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, та, на підставі ст. 75 КК України, вважає за доцільне звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, тривалістю у нижніх межах, передбачених ч. 4 ст. 75 КК України, та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши їхній арешт.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати не понесені, цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської, громадянина України, визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (один) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк в один рік, та на підставі ст. 76 КК України, покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Речові докази: - двд-диск залишити в матеріалах справи; - мобільний телефон«SAMSUNG M14 5G», коробку від мобільного телефону, чек залишити потерпілому ОСОБА_3 , скасувавши їхній арешт; - кепку, футболку, шорти залишити засудженому ОСОБА_2 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів моменту отримання його копії з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

.

Суддя ОСОБА_1