Справа №613/127/24 Провадження № 1-кс/613/59/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000041 від 23 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Богодухівського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на: грошові кошти в сумі 2 000 грн.: 4 купюри по 500 грн.: ХВ 5229927, ХЖ 0089102, ЛИ 5754972, ЄГ 1158658, які належать ОСОБА_4 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 . Вилучені грошові кошти просить передати на відповідальне зберігання до Дніпровського макрорегіонального управління АТ КБ ПриватБанку, що розташовується за адресою: м. Дніпро, вул. Херсонська, 26.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 23 січня 2024 року до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_4 23 січня 2024 року, перебуваючи на пл. Незалежності в м. Богодухові, Харківської області, пропонував та надав інспектору СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , який є службовою особою, неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 2 000 грн. за непритягнення його до адміністративної відповідальності.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення 23 січня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Таким чином, враховуючи положення ст. 98 КПК України, вищевказані грошові кошти є речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, необхідні для з`ясування параметрів механізму та дій учасників дорожньої транспортної пригоди.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання підтримав.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином.

В порядку ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, надані докази, приходить до наступного.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23 січня 2023 року було оглянуто та вилучено: грошові кошти в сумі 2 000 грн.: 4 купюри по 500 грн.: ХВ 5229927, ХЖ 0089102, ЛИ 5754972, ЄГ 1158658.

Як вбачається з постанови слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 23 січня 2024 року, вилучені грошові кошти в сумі 2 000 грн.: 4 купюри по 500 грн.: ХВ 5229927, ХЖ 0089102, ЛИ 5754972, ЄГ 1158658 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000041.

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

На думку слідчого судді, прокурором доведено, що арешт вказаного майна застосований з метою забезпечення доказової бази по кримінальному провадженню, так як вказане майно відноситься до предметів, що відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на грошові кошти в сумі 2 000 грн.: 4 купюри по 500 грн. підлягає задоволенню, так як вони можуть бути речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки зберігають на собі сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000041 від 23 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 2 000 грн.: 4 купюри по 500 грн.: ХВ 5229927, ХЖ 0089102, ЛИ 5754972, ЄГ 1158658, які належать ОСОБА_4 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 - шляхом заборони їх користування, розпорядження та відчуження.

?Зберігання грошових купюр здійснювати в Дніпровському макрорегіональному управлінні АТ КБ «ПриватБанку», що розташовується за адресою: м. Дніпро, вул. Херсонська, 26.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити заінтересованим особам, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, роз`яснивши їм право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1