Дата документу 22.01.2024 Справа № 335/2660/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/2660/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/527/24 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»

розглянула 22 січня 2024 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховування від суду, незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, - не зникли, не зменшилися та продовжують існувати.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2023 року клопотання прокурора задоволено, ОСОБА_6 продовжено тримання під вартою на 60 днів, тобто до 23 лютого 2024 року включно. Приймаючи таке рішення, суд послався на дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованого звинувачення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду про продовження строку тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, згідно з якою вважає, що дана ухвала суду винесена з суттєвим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням фактичних обставин справи, без дослідження та належної оцінки наявних в матеріалах справи доказів, формальним підходом до вивчення обставин справи.

Щодо ризику переховування від суду, обвинувачений зазначає про відсутність наміру та можливості переховуватися від суду, з огляду на воєнний стан в країні.

ОСОБА_6 вважає можливим застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки має зареєстроване місце проживання, за якою він зможе виконати даний запобіжний захід.

Звертає увагу колегії суддів на перебування під вартою 11 місяців. Прокурором не доведено, що з плином часу ризики негативної поведінки, які були встановлені при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати на теперішній час.

Просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2023 р., ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив застосувати домашній арешт в нічний час, мотивуючи свої вимоги тим, що він не вживає алкогольні напої, не впливає та не стежить за свідком, має спеціальність та бажання працювати, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор та адвокат, будучи належним чином повідомленими про час і дату судового засідання не з`явилися, тому, за відсутності клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження без їх участі, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст. 177 КПК України ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 цього Кодексу обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтями 119, 331 КПК України регламентовано порядок обрання, скасування, зміни або продовження запобіжного заходу в суді.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку перебування під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд зауважує, що наявність підстав як для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і при вирішенні питання продовження строку тримання особи під вартою має бути ретельно перевірено, суд повинен зазначити конкретні, а не абстрактні підстави для тримання особи під вартою, розглянути можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

Колегія суддів відмічає дотримання в повному обсязі зазначених вимог закону судом першої інстанції.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо безпідставного продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою та необґрунтованості висновку суду про неможливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, судова колегія виходить з наступного.

Так, під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і продовжують існувати.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого злочинів. За вчинення найтяжчого діяння, у разі визнання обвинуваченого винним, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції в своєму рішенні щодо вирішення питання доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою.

Крім тяжкості висунутої підозри, місцевий суд врахував також дані про особу обвинуваченого та наявність ризиків негативної процесуальної поведінки останнього, зокрема за п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що дає достатньо підстав вважати неможливим забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків більш м`яким запобіжним заходом.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й судова колегія, вважаючи що встановлені судом ризики не відпали та продовжують існувати й надалі.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за вчинення якого, у разі визнання останнього винним, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Тяжкість інкримінованого у даному кримінальному провадженні звинувачення в сукупності з відсутністю у ОСОБА_6 сталих соціальних зв`язків свідчить провисоку ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення пред`явлених йому злочинів, може вдатися до втечі, що свідчить на користь продовження існування ризику, встановленого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судова колегія також погоджується з міркуваннями місцевого суду щодо продовження існування ризику незаконного впливу на свідків, за умови застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, з огляду на стадію судового розгляду даного кримінального провадження, а також обізнаність обвинуваченого про анкетні дані та адреси місць проживання свідків, які володіють інформацією про обставини вчинення кримінального правопорушення, та ще не допитані безпосередньо судом.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необґрунтованості та відсутності доказів існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на відсутність нових обставин, які б нівелювали раніше встановлені підстави задля первісного застосування запобіжного заходу, судом прийнято обґрунтоване та вмотивоване рішення про неможливість зміни обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, з чим повністю погоджується й апеляційна інстанція.

Відсутність у обвинуваченого притягнень до кримінальної відповідальності в минулому не спростовують висновків суду щодо доцільності продовження щодо ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з огляду на наведені вище обставини.

Серйозність висунутого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні інкримінованих злочинів, а також конкретні обставини даної справи та дії обвинуваченого, направленні на приховуванні злочину, підвищують суспільну значущість цього кримінального провадження, що вимагає від суду дотримання високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів і додатково переконує у вірності прийнятого рішення.

Отже, наведені вище обставини схиляють суд до висновку, що задля забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, не вирішуючи питання доказовості вини обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи із низки обставин, зокрема і стосовно особи обвинуваченого та його репутації.

Виходячи з підстав та мети продовження запобіжного заходу на стадії судового розгляду, де вирішальним є попередження небажаних з точки зору права дій з метою забезпечення нормального руху кримінального судочинства, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до 23 лютого 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4