У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені у його заяві про кримінальне правопорушення від 17.10.2023.

Подану скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що 17.10.2023 він на ім`я слідчого відділу поліції подав заяву про кримінальне правопорушення в Ужгородське районне управління поліції ГУНП в Закарпатській області. Його заяву про кримінальне правопорушення прийняла чергова по відділу поліції Воробесь Н. 18.10.2023 він отримав відповідь, що його заява про кримінальне правопорушення була зареєстрована 18.10.2023 в ЄО №16789, а рішення про реєстрацію в Єдиному реєстрі досудових розслідувань буде прийматися 19.10.2023. 19.10.2023 по телефону він дізнався, що його заява про кримінальне правопорушення в ЄРДР зареєстрована не була, хоча ст. 214 КПК України зобов`язує не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Заявник, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, вимоги скарги підтримав з підстав, наведених у поданій скарзі, та просив його скаргу задовольнити.

Уповноважена особа Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області у судове засідання не прибула, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлена належним чином.

Відсутність особи, бездіяльність якої оскаржується, відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання керівником органу досудового розслідування.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по-батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по-батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства (ч. 2 ст. 214 КПК України).

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, яке затверджене наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року.

Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення до Реєстру, окрім іншого, вносяться відомості про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України.

Таким чином, норма ст. 214 КПК України містить два ключових положення: 1) строк, протягом якого мають бути внесені відомості невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення; 2) зміст заяви, повідомлення вони мають бути про вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, ст. 25 КПК України визначено засаду публічності. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

З вказаною нормою кореспондується вимога п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до якої до Єдиного реєстру досудового розслідування вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Викладене свідчить про наявність у слідчого, дізнавача, прокурора обов`язку після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, перевірити достатність відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і лише за наслідками такої перевірки ним може бути ухвалене рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться не будь-які заяви (повідомлення), які надходять до органів досудового розслідування чи прокуратури, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли вони викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення, які можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Із досліджених слідчим суддею матеріалів, доданих до скарги, вбачається, що 17.10.2023 ОСОБА_3 звернувся до слідчого відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області із заявою про кримінальне правопорушення, згідно з якою у відповідності до ст. 214 КПК України просив прийняти його заяву про кримінальне правопорушення та протягом 24 годин зареєструвати її в Єдиному реєстрі досудових розслідувань і розпочати розслідування кримінального правопорушення відносно підполковника міліції ОСОБА_4 , підполковника міліції ОСОБА_5 , майора міліції ОСОБА_6 , судді ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, а також визнати його потерпілим у даній справі.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_3 зазначив, що наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 17.06.2015 №181 о/с, він, старший сержант міліції ОСОБА_3 , був звільнений з органів внутрішніх справ (з посади начальника відділення ДАІ з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району УДАІ) за пунктом 63 «є» (за порушення дисципліни) на підставі наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 02.06.2015 №1250.

Наказ №1250 був виданий на підставі висновку службового розслідування ВІОС УКЗ ГУМВС в Донецькій області від 30.05.2015, згідно з яким старший інспектор ВІОС УКЗ ГУМВС України в Донецькій області підполковник міліції ОСОБА_4 , начальник відділу ATI УДАІ ГУМВС України в Донецькій області підполковник міліції ОСОБА_5 та заступник начальника УКЗ начальник ВІОС УКЗ ГУМВС України в Донецькій області майор міліції ОСОБА_11 прийшли до висновку, що у зв`язку з подіями, які сталися 25.05.2015, коли він, виконуючи свої службові обов`язки начальника відділення ДАІ з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району УДАІ, розбив скло в автомобілі ОСОБА_12 та затримав ОСОБА_12 , він нібито порушив вимоги ст. ст. 1, 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст. 15 Закону України «Про міліцію», п. п. 6.5 та 11.5 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2009 № 111, п. 8.2 розділу 4 Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, затвердженої наказом МВС України від 07.09.2011 № 657, п. п. 3.2 та 4.1 розділу 3, п. п. 1.1, 1.2 розділу 4 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, п. п. 3.11 та 4.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України від 04.10.2013 № 950. За ці нібито вчинені ним правопорушення комісія (з перерахованих вище осіб) прийшла до висновку, що його потрібно звільнити з органів внутрішніх справ.

Не погодившись із звільненням, він 30.06.2015 звернувся з позовом до Донецького окружного адміністративного суду. 28.07.2015 постановою Донецького окружного адміністративного суду у справі №805/2590/15-а йому було відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування наказів про звільнення та поновлення на службі.

Не погодившись з постановою Донецького окружного адміністративного суду, він 20.08.2015 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі докладно описав, чому він вважає, що постанова Донецького окружного адміністративного суду незаконна та повинна бути скасована і його вимоги щодо скасування наказів про звільнення та поновлення на службі повинні бути задоволені.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22.09.2015 його апеляційну скаргу залишив без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2015 у справі №805/2590/15-а залишив без змін.

Заявник вважає, що члени комісії, які проводили службове розслідування, а також суддя Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_7 , яка винесла постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2015 у справі №805/2590/15-а, а також судді Донецького апеляційного адміністративного суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які винесли ухвалу від 22.09.2015 у справі № 805/2590/15-а, виносячи свої рішення вчинили службову недбалість. А так як їх службова недбалість призвела до того, що він у зв`язку із звільненням зі служби не отримує вже більше восьми років заробітну плату, що вказує на спричинення йому істотної шкоди, що вказує що підполковник міліції ОСОБА_4 , підполковник міліції ОСОБА_5 , майор міліції ОСОБА_6 та судді ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили кримінальне правопорушення, яке підпадає під дію ст. 367 КК України.

На думку заявника, наведені ним обставини свідчать про те, що підполковник міліції ОСОБА_4 , підполковник міліції ОСОБА_5 , майор міліції ОСОБА_6 та судді ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 неналежно виконали свої службові обов`язки, що завдало йому істотної шкоди у вигляді не отримання заробітної плати за час вимушеного прогулу, що вказує на вчинення ними кримінального правопорушення за ст. 367 КК України (службова недбалість).

Разом з тим, вказана заява не містить викладу конкретних обставин, які прямо свідчили б про вчинення кримінальних правопорушень, а твердження заявника мають загальний характер та ґрунтуються на припущеннях про існування тих чи інших фактів (вчинення протиправних дій), тобто його суб`єктивній оцінці певних подій, адже жодних конкретних відомостей, які могли б бути перевірені в ході досудового розслідування, заява не містить.

Наведені у заяві доводи не можуть свідчити про те, що існує ймовірність вчинення кримінального правопорушення і що описані в заяві факти потребують перевірки засобами кримінального процесу.

При цьому слідчий суддя суддів враховує Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 1 липня 2013 року щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, відповідно до якого для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам МВС України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину згідно з Інструкцією № 1050 і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» «відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені».

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що він, фактично, висловлює свою незгоду з судовими рішеннями, ухваленими при розгляді адміністративної справи №805/2590/15-а, і така незгода ґрунтується на суб`єктивній оцінці ОСОБА_3 , його ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин, а також припущеннях щодо дій суддів, а тому така заява не містить викладення всіх обставин та ознак можливого вчинення кримінальних порушень, які зазначені у заяві, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для притягнення до відповідальності посадових осіб у разі прийняття ними рішень, які не задовольняють ту чи інші особу.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що попередня оцінка змісту заяви на предмет викладення в ній інформації саме про кримінальне правопорушення і слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу. Достатніми відомостями про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення і підтверджують реальність його конкретної події (час, місце, спосіб та інші обставини). І лише назва заяви не надає їй процесуального статусу документа, відомості за яким згідно з ч. 5 ст. 214 КПК України мають вноситися до ЄРДР.

Отже, обставини, зазначені у заяві ОСОБА_3 від 17.10.2023, не є достатніми для внесення уповноваженими службовими особами Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області відомостей до Єдиного реєстр досудових розслідувань для проведення перевірки конкретних фактів на предмет наявності чи відсутності у діях осіб, що вказані в заяві, складу кримінального правопорушення, у зв`язку з чим приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 214, 303, 306, 307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1