Провадження № 1-кс/686/8274/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , дослідивши клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0003414 від 26.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2023 прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням, про арешт, на мотоцикл «LONCIN LX300-GS» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування власником автомобіля та користувачем, залишивши вказаний транспортний засіб для зберігання на території спеціального майданчика для тимчасово затриманого автомобільного транспорту НПУ ГУНП в Хмельницькій області, що по вул. Шухевича, 120Д, м. Хмельницького.

В обґрунтування даного клопотання прокурор зазначила, що 26.09.2023, близько 05 год. 20 хв., водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи мотоциклом «LONCIN LX300-GS» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Кам`янецької зі сторони вулиці Старицького у напрямку до провулку Успенського, у місті Хмельницькому, неподалік магазину «Пан Диван», не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення із відбійником.

Внаслідок ДТП ОСОБА_3 . Отримав тілесні ушкодження та госпіталізований до ВАІТ КП «Хмельницька обласна лікарня» ХОР, де 26.09.2023, близько 15.30 год. від отриманих травм помер.

26.09.2023 транспортний засіб, а саме мотоцикл «LONCIN LX300-GS» д.н.з. НОМЕР_1 вилучено з місця ДТП та поміщено на спеціальний майданчик тимчасово затриманого автомобільного транспорту НПУ ГУНП в Хмельницькій області, що по вул. Романа Шухевича, 120Д, м. Хмельницький.

26.09.2023 згідно ст.ст. 98, 100 КПК України транспортний засіб, а саме мотоцикл «LONCIN LX300-GS» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, так як він являється матеріальним об`єктом, знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником мотоцикла «LONCIN LX300-GS» д.н.з. НОМЕР_1 являється ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

В такому випадку слід звернути увагу й на рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007, у якому зазначено про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи.

Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

Відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні не зазначено, які підстави для арешту має мотоцикл «LONCIN LX300-GS» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 . Яким чином позбавити права відчуження, розпорядження та користування власника ОСОБА_3 , який загинув на місці пригоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Кримінальна відповідальність за ч.2 ст..286 КК України настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

У клопотанні відсутні відомості з документальним підтвердженням тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди будь-якій іншій особі, чи про порушення Правил дорожнього руху будь-якою іншою особою, що спричинило зазначені наслідки.

Указані недоліки позбавляють слідчого суддю визначити правовий статус майна та вирішити питання про його арешт та мають бути усунуті.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Зазначені недоліки клопотання мають бути усунуті прокурором.

Керуючись ст.ст. 169, 171, 172,173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0003414 від 26.09.2023 повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя