Справа № 932/5921/23
Провадження № 1-кс/932/3895/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду м. Дніпра клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту з транспортного засобу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002479 від 25.06.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в якому останній просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2023 року на мотоцикл «SUZUKI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , в частині користування ним, але без права його відчуження та розпорядження та мотоцикл «SUZUKI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути в користування ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться справа № 932/5921/23, за кримінальним провадженням № 0002479.

27.06.2023 року слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було винесено ухвалу за результатами розгляду клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , яке було погодженого з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002479 від 25.06.2023 року за ч. 1 ст.286 КК України.

На даний час потреба в арешті на вказаний транспортний засіб відпала, оскільки відсутнє існування ризиків приховування, знищення, перетворення або втрати арештованого майна, як речового доказу з боку його власника, а утримання транспортного засобу під арештом без його використання призводить до негативного впливу на його технічний стан.

В судове засідання заявник та його представник не з`явились, про розгляд клопотання повідомлялась у встановленому законом порядку, через канцелярію суду представник власника майна адвокат ОСОБА_3 надав заяву про розгляд клопотання без його участі та клопотання просить задовольнити.

Слідчий, в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи вищенаведене, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у розгляді клопотання, згідно положень ч.4 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, перевіривши клопотання на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Статтею 1 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, слідчим суддею, встановлено, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2023 року було задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002479 від 25.06.2023 року за ч. 1 ст.286 КК України, та накладено арешт на транспортний засіб мотоцикл «SUZUKI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , з обов`язковим позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування.

Метою та підставою накладення арешту було збереження вказаних речей, які визнані речовими доказами, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна, а також призначення та проведення експертиз.

У вищезгаданих клопотанні слідчого та відповідній ухвалі слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська наявне обґрунтування необхідності арешту мотоцикла та конкретизовано підставу та мету накладення арешту.

Отже, слідчим тоді було доведено, що існування ризиків зазначених у ч. 2 ст. 170 КПК України залишилися відносно речового доказу мотоцикла «SUZUKI», реєстраційний номер НОМЕР_1 та достатньо вважати, що такі ризики можуть мати місце, також обґрунтовано мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешт мотоцикла та потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи третьої особи.

Частиною 3 ст. 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Згідно ч. 4, ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року р справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19), було зроблено висновок про те, що у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"), має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Із системного аналізу наведених норм КПК України можливо зробити висновок, що слідчому судді при вирішення питання накладення арешту майна, та при розгляді його скасування, при обґрунтованості такого клопотання, слід обирати або залишати такий спосіб арешту майна, який не призведе до надмірного обмеження прав володільця майна, яке суттєво позначиться на його інтересах.

Оскільки позбавлення прав володіння та користування ОСОБА_4 мотоциклом надмірно обмежує його у можливості пересування та використання для особистих потреб, та тривале його зберігання на відкритому майданчику може призвести до його пошкодження, та з урахуванням необхідності збереження даного транспортного засобу як речового доказу, по якому виконані відповідні експертизи, слідчий суддя приходить до висновку про можливість передачі арештованого мотоцикла «SUZUKI», реєстраційний номер НОМЕР_1 його законному власнику ОСОБА_4 на відповідальне зберігання та користування без права відчуження та розпорядження.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слід зобов`язати слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 після отримання копії ухвали негайно вжити заходи щодо її виконання та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

В той же час, слідчий суддя не вирішує питання щодо повернення у користування законному володільцю транспортних засобів, оскільки скасування арешту майна і є підставою для повернення такого майна особі після набрання ухвалою суду законної сили.

Керуючись ст. ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту з транспортного засобу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002479 від 25.06.2023 року задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2023 року на мотоцикл «SUZUKI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , - в частині заборони користування, але без права відчуження та розпорядження.

В іншій частині вимог відмовити.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № 0002479 від 25.06.2023 року за ознаками ч.1 ст. 286 КК України після отримання копії ухвали негайно вжити заходи щодо її виконання та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ