Справа № 314/3449/23
Провадження 1-кп/336/381/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0000295 від 10.05.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Червоний Жовтень, Оріхівського району, Запорізької області, українки, громадянки України, яка має повну загальну середню освіту, працюючій в Центрі надання соціальних послуг Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області, заміжній, яка має утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимій,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з Указами Президента України, починаючи з 24 лютого 2022 року, у зв?язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено до 18 серпня 2023 року.

09 травня 2023 року, у період часу з 20 годин 00 хвилин до 20 годин 15 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідуванням встановлено не було, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, що розташована біля території домоволодіння АДРЕСА_3 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, підійшла до бетонного стовпу, поряд з яким на ґрунті знаходився мобільний телефон «NOKIAC21 PLUSTA-1424 DS 3/32», належний ОСОБА_6 , який остання залишила без нагляду.

Після чого, діючи умисно, користуючись відсутністю поряд власниці мобільного телефону і будучи впевненою, що її дії є непомітними, ОСОБА_4 таємно, піднявши з ґрунту, викрала мобільний телефон «NOKIAC21 PLUSTA-1424 DS 3/32» вартість якого, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи 3N?3241 від 18.07.2023 складає 3059 гривень 10 копійок, після чого залишила місце події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на вище вказану суму.

Дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна(крадіжка) вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у сховище.

Частини статті Кримінального кодексу України, які передбачають кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Стаття 185. Крадіжка

1.Таємне викрадення чужого майна (крадіжка),-

карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років;

4. Крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, -

карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Будучи допитаною у судовому засіданні ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та надала покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, а саме: вказала місце, час і спосіб, мотиви вчинення кримінального правопорушення; вказала майно яке нею було викрадено. Показала, що кримінальне правопорушення вчинила 09 травня 2023 року року, більш точний час не пам`ятає, прогулювалась з чоловіком і дітьми по селу Жовтеньке. Біля території домоволодіння АДРЕСА_3 , між нею її чоловіком та ОСОБА_7 зав`язалась сварка. ОСОБА_4 підійшла до бетонного стовпу, поряд з яким на ґрунті знаходився мобільний телефон «NOKIAC21 PLUSTA-1424 DS 3/32», належний ОСОБА_6 , який остання залишила без нагляду, схопила його та поклала до дитячого візка і пішла додому. Через деякий час, приблизно через два місяці, продала викрадений телефон на базарі за 1600,00 грн. Мету вчинку не змогла пояснити в судовому засіданні.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. Заперечень не заявлено.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинувачену, постановою про визнання речових доказів та ін.

Вина обвинуваченої повністю підтверджується його показаннями, в яких вона не оспорювала вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій, то суд виходить з такого.

Незважаючи на неоспорювання обвинуваченим своєї винуватості, обов`язок відносно правильної кримінально-правової кваліфікації його дій покладається на суд.

Перевіривши правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 суд прийшов до висновку, що її дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення покарання.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

У судових дебатах прокурор просив призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 років, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України строком 1 рік.

Захисник і обвинувачена у судових дебатах також просили призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України строком 1 рік

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до вчиненого (щиро розкаялася, вину визнала у повному обсязі), особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується за місцем проживання, має на утримання малолітніх дітей, офіційно працевлаштована.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненому.

З урахуванням вищевикладених обставин, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, що є мінімальним покаранням за вказаною санкцією частини статті та є домірним вчиненому, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України.

Разом з цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України покладає на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченої та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченої.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Скасувати арешт на мобільний телефон «NOKIAC21 PLUSTA-1424 DS 3/32» в корпусі зеленого кольору,який був накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.07.2023 року.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Скасувати арешт на мобільний телефон «NOKIAC21 PLUSTA-1424 DS 3/32» в корпусі зеленого кольору,який був накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.07.2023 року.

Речові докази: мобільний телефон «NOKIAC21 PLUSTA-1424 DS 3/32», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити у володінні останньої.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошенняз урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1