н/п 1-кп/953/1267/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові угоду про визнання винуватості, укладену в кримінальному провадженні, яке внесене 18.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002361, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб не має, не є інвалідом, займає посаду водія 3 стілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , старший солдат, зареєстрований фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Київського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002361 від 18.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 21.11.2023, визначено головуючу суддю у справі: ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 21.11.2023 по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

22.12.2023 у підготовчому засіданні прокурором заявлено клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладену 16.11.2023 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0002361 від 18.10.2023, з одного боку, та обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , на підставі ст.. 468, 469, 472 КПК України, яку надано суду.

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним на підставі угоди про визнання винуватості.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №70 від 03.06.2022 старшого солдата ОСОБА_5 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.06.2022 №114 (по особовому складу) водієм 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що з 03.06.2022 прийняв справи та посаду, приступив до виконання обов`язків за посадою.

Вимоги ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують старшого солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, старший солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 ч.1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено указом Президента України №259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року на 30 діб.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-IX від 16.11.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який діє на теперішній час.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, який діє на теперішній час.

Указом Президента України № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 строком на 90 діб, який діє на теперішній час.

Однак, старший солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Так, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

При цьому, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби, перебуваючи на посаді водія 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 08.08.2022 під час проходження військової служби діючи умисно, без дозволу командування та поважних причин, в умовах воєнного стану, тимчасово вирішив ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, старший солдат ОСОБА_5 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, діючи в умовах воєнного стану 08.08.2022, не з`явився до місця несення служби, а саме до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташована по АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 в період з 08.08.2022 до 25.10.2023, перебував поза межами території пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташована по АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі ОСОБА_5 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до 25.10.2023.

Своїми умисними та протиправними діями солдат ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відомості про укладену угоду про визнання винуватості, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

16.11.2023 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0002361 від 18.10.2023, з одного боку, та обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

В угоді про визнання винуватості визначено, що обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі висунутого обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_5 , під час досудового розслідування щиро покаявся у скоєному злочині та активно сприяв його розкриттю.

Обвинувачений ОСОБА_5 , під час судового кримінального провадження №0002361 від 18.10.2023, зобов`язується: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України; щиро каятися;) активно сприяти розкриттю злочину та розгляду кримінального провадження судом.

При укладанні даної угоди прокурором враховано обставини, передбачені ст. 470 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування давав детальні показання про події злочину, що мають значення для кримінального провадження №0002361 від 18.10.2023.

В той же час враховано наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження кримінального провадження №0002361 від 18.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

Також, обвинувачений ОСОБА_5 в ході досудового розслідування щиро покаявся у скоєному злочині, надав викриваючи показання відносно себе у кримінальному провадженні №0002361 від 18.10.2023 на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.

Цивільний позов під час досудового розслідування не заявлявся.

Витрати на залучення експерта у зв`язку із проведенням під час досудового розслідування експертиз відсутні;

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 передбачені

ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №297/562/17 вказані обставини слід рахувати як альтернативні, незалежні та такі, що можуть існувати одна від одної

Згідно зі ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання

ОСОБА_5 , не встановлено.

Потерпілі у кримінальному провадженні, відстуні.

Враховуючи вищевказані обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , та істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_5 , а також роз`яснень, що містяться у п.12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони вважають за можливе при призначенні покарання ОСОБА_5 за вчинений злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, та погоджуються на призначення останньому покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 407 КК України.

З урахуванням ст. 69 КК України, з якої вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу,

Так за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статті 65 КК України, мають право, використовуючи положення статті 69 КК України, узгоджувати інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин, сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК

Сторони вважають за можливе з урахуванням всіх обставин справи на підставі ст. 62, 69 КК України замінити основне покарання ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

На підставі вищевикладених обставин, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , сторони погоджуються пропонувати суду призначити ОСОБА_5 покарання: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 роки.

Даною угодою обвинувачений ОСОБА_5 підтверджує свою згоду на призначення йому вказаного виду та мірою покарання.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 16.11.2023.

Мотиви суду при вирішенні питання про затвердження угоди про визнання винуватості

Вислухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Вимогами п.1 ч.4 ст.469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів.

Інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам, його об`єктом є порядок проходження військової служби.

Потерпілі по кримінальному провадженню відсутні.

Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час судового засідання.

Також, судом встановлено, обвинувачений ОСОБА_5 розуміє характер обвинувачення, вид покарання, застосування якого до нього передбачено угодою, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст.473 КПК України, зокрема обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і 424 КПК України, та відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 добровільно уклав угоду про визнання винуватості, її укладання не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що ним було підтверджено в судовому засіданні.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону.

Умови угоди не суперечать вимогами КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст. 474 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст.66 КК України, є щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування.

Суд зазначає, що передбачені п.1 ч.1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної. Активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 07.11.2018 у справі № 297/562/17.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст.67 КК України, відсутні.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на момент вчинення злочину перебував на посаді водія 3 стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання на території України, не одружений, не має на утриманні малодітніх, неповнолітніх дітей, осіб похилого віку, не є інвалідом.

Судом встановлено наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, та, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити йому покарання із застосуванням ст. 62, 69 КК України, тобто більш м`який вид покарання, ніж передбачений ч.5 ст.407 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 2 роки, замінивши його на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на той самий строк, тобто на 2 роки.

Дійшовши висновку про можливість призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання із застосуванням ст.62,69 КК України, судом також враховано, що за умов широкомасштабної збройної агресії РФ відносно України та введеного воєнного стану, відбування ОСОБА_5 покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців відповідатиме суспільним інтересам та інтересам держави.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 25.10.2023 застосовано до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» (№27) строком на 60 (шістдесят) днів тобто до 23 грудня 2023 року, взявши його під варту в залі суду негайно, із визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 107 360 грн.

Зважаючи на встановлені обставини та міру покарання, яку призначає суд, запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» №27, суд залишає без змін до набрання цим вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16.11.2023 у кримінальному провадженні №0002361 від 18.10.2023, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два роки).

На підставі ст.62 КК України, призначене ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі замінити на узгоджене сторонами покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 22.12.2023.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення, починаючи з 25.10.2023 до 21.12.2023, у строк відбуття покарання з розрахунку один день тримання під вартою дорівнює одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» №27- залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя- ОСОБА_1