Справа №295/390/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчог СВ ВП №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000017 від 06.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на ніж, три вирізи з наволочки зі слідами речовини бурого кольору, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та тимчасово позбавити власника, користувачів та інших осіб можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового розгляду клопотання без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Житомирським РУП ГУНП в Житомирській області розслідується кримінальне провадження № 0000017 від 06.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.01.2024 близько 17 год. 15 хв. військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рядовий, перебуває на посаді водія перевезення автомобільним транспортом, повернувся з зони бойових дій та перебуває у відпустці з 02.01.2024), перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ножем наніс тілесне ушкодження в область шиї своїй сестрі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в цей момент перебувала біля останнього, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Після цього, в ході огляду місця події від 05.01.2024, за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено ніж, три вирізи з наволочки зі слідами речовини бурого кольору, які було упаковано згідно правил пакування речових доказів до паперових конвертів.

В подальшому, 08.01.2024 року вказані речі, визнано речовим доказом, про що винесено відповідну постанову.

Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами в справі є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, у клопотанні слідчого про арешт майна зазначено підставу і мету, відповідно до положень ст. 170 КПК України, а також відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Частиною 5 передбачено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Слідчий суддя звертає увагу, що арешт майна є тимчасовим заходом, тобто він не є безстроковим, та обмежений строком досудового розслідування, який чітко регламентований статтею 219 КПК України.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що після проведення певних процесуальних та слідчих дій, в тому числі, експертних досліджень, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, що не позбавляє власника майна в подальшому ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

З огляду на завдання арешту майна, враховуючи, що ніж, три вирізи з наволочки зі слідами речовини бурого кольору є речовим доказом у даному кримінальному провадженні і могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні, тому з метою збереження речових доказів для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування, а також проведення необхідних експертиз, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на ніж, три вирізи з наволочки зі слідами речовини бурого кольору, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власників та користувачів, можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1