В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002444 від 06.07.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, незаміжньої, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючої, з середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Камишня Миргородського району Полтавської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-30.07.2008 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-12.12.2008 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-21.01.2009 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-17.02.2010 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, (звільнився достроково 26.07.2012 року);

-15.09.2015 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. З ст. 185, ст. 395 КК України до 3 років позбавлення волі (звільнився достроково 08.02.2018 року, невідбутий строк 1 місяць 3 дні);

-05.03.2020 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 125 КК України на 4 місяці арешту, звільнився 14.04.2020 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , 24.06.2023 приблизно о 15 год. 00 хв. перебували за адресою: м. Київ, пр-т. Леоніда Каденюка, 9-А, де вживали спиртні напої.

Перебуваючи за вищевказаною адресою, під час спільного відпочинку, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , заволоділи гаманцем чорного кольору потерпілого ОСОБА_5 , в якому знаходилась банківська платіжна картка АТ «Райффайзен Банк Аваль» НОМЕР_1 на ім`я останнього. Вищевказану картку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визначили для себе, як предмет, який можна таємно викрасти на свою користь з метою подальшого викрадення грошових коштів потерпілого ОСОБА_5 ..

Згідно вимог ст.1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 р., ст. ст. 1, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» від 05.04.2001 р., ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 р. відповідає визначенню поняття «офіційний документ».

В подальшому, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , без попередньої змови між собою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документу, переслідуючи при цьому мету незаконного збагачення, 24.06.2023, приблизно з 15 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв., перебуваючи в парку, який розташований за адресою: м. Київ, проспект Леоніда Каденюка, 9- А, таємно від власника, відкривши гаманець потерпілого, в якому знаходилась банківська платіжна картка АТ «Райффайзен Банк Аваль» НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , здійснили викрадення банківської платіжної картку АТ «Райффайзен Банк Аваль» НОМЕР_1 , достовірно знаючи, що вищевказаний офіційний документ їм не належить, яку почали зберігати при собі, з метою подальшого її використання, позбавивши, тим самим ОСОБА_5 можливості використовувати офіційний документ за його цільовим призначенням, що виразилося у неможливості використовувати вищевказану пластикову картку з метою зняття грошових коштів, що перебували на рахунку останнього.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили викрадення офіційного документа з корисливих мотивів, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України.

Частинами 2,3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту прокурором ОСОБА_6 долучено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрювані беззаперечно визнали свою винуватість, не оспорюють встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодний на розгляд обвинувального акта за їх відсутності, потерпілий ОСОБА_5 не заперечує проти розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, що підтверджено наданою ним заявою.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали письмові заяви, в якій зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального проступку вони беззаперечно визнають та згодні із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаних заявах зазначили про їх обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заявах захисником обвинувачених - адвокатом ОСОБА_7 засвідчено добровільність та беззаперечність визнання винуватості підозрюваними, підтверджено їх згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за їх відсутності.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, та те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального проступку, заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких вони зазначають, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без їх участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинувачених, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України, а саме викрадення офіційного документа з корисливих мотивів, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в поданих заявах зазначені обставини не оспорюють, вважають, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнають в повному обсязі, їх позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального проступку, дії обвинувачених вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа з корисливих мотивів, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

При ухваленні вироку відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, має задовільний стан здоров`я, відсутні відомості щодо наявності інвалідності І та ІІ групи, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 357 КК України у виді обмеження волі, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді обмеження волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане остаточне покарання (обмеження волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину, має задовільний стан здоров`я, відношення обвинуваченої до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; її поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 357 КК України у виді штрафу, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Запобіжний захід не обирався.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Запобіжний захід не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Речові докази у кримінальному проваджені:

-Відеозаписи з камер спостереження, які розміщені у приміщенні «Продукти №661», що за адресою: м. Київ, проспект Леоніда Каденюка, 12/1 від 24.06.2023, які були записані на оптичний диск «CD-R» hp 52X 700 MB Data 80 min Music - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-Відеозаписи з камери спостереження, яка розміщена у приміщенні «Kaknapilis», що за адресою: м. Київ, проспект Леоніда Каденюка, 12/1-Е від 24.06.2023, який було записано на оптичний диск «CD-R» hp 52X 700 MB Data 80 min Music - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-Гаманець чоловічий чорного кольору, переданий на зберігання ОСОБА_5 - залишити у володінні власника.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя