Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/215/2024 Справа № 641/189/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора-стажиста на посаді прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 09.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання в обґрунтування якого прокурор посилається на те, що в проваджені сектору дізнання відділу поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000022 від 09.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Так, 08.01.2024 до відділу поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення від Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району ХМР про встановлений факт надміру виплачених коштів держбюджету ОСОБА_4 , котрій в період з 01.10.2022 по 31.12.2022 нараховані грошові кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, оскільки в Управління була відсутня інформація про смерть останньої.

Таким чином, невстановлена особа в період з 01.10.2022 по 31.12.2022, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами держбюджету у розмірі 5907,31 грн., чим спричинила матеріальні збитки державі на вказану суму.

Разом з тим, в ході досудового розслідування опитано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пояснила, що 25.02.2022 після початку повномасштабного вторгнення військ рф на територію України до адреси її проживання та реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , переїхала її мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка раніше проживала за адресою: АДРЕСА_2 . До вказаних подій ОСОБА_4 отримувала соціальну виплату у вигляді пенсії через листоношу і банківської картки у останньої не було та у зв`язку з цим оформити останній статус внутрішньо переміщеної особи не було можливості.

У липні 2022 року на гарячій лінії пенсійного фонду ОСОБА_4 повідомили, що можливості переказувати пенсію із района на район та отримувати її через листоношу більше немає та для отримання пенсії необхідно оформлювати банківську картку.

Так, у липні 2022 року, ОСОБА_4 оформила у АТ «Приватбанк» банківську картку № НОМЕР_1 для отримання пенсії та у той же день оформила у відділі Мінсоцполітики статус внутрішньо переміщеної особи і почала отримувати грошову допомогу у зв`язку з вказаним статусом.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 мала важку хворобу, остання майже не ходила та її пенсію і грошову допомогу ВПО знімала з банківської карти останньої її донька ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. Після смерті ОСОБА_4 останній протягом наступних трьох місяців продовжили приходити грошові кошти у вигляді допомоги ВПО, які знімала ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування, 17.01.2024 від ОСОБА_5 надійшла письмова заява про те, що вона видає для огляду та вилучення співробітникам поліції банківську картку АТ «Приват банк» № НОМЕР_1 , оформлену на її покійну матір ОСОБА_4 .

В ході досудового розслідування 17.01.2024 в період з 17:29 по 17:47 ст. дізнавачем СД ОСОБА_6 проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Харків, вул. Смольна поблизу буд. 26, в ході якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надала для огляду та вилучення банківську картку АТ «Приват банк» № НОМЕР_1 , оформлену на її покійну матір ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказана банківська картка дійсна до 06/26, має чіп та напис: VISA KDV VISA. На зворотній стороні мається CVV код та знак -голограма у вигляді птаха. Вказана картка вилучена, поміщена до спец. пакету PSP 1258459, опечатана, на пакет нанесено пояснювальний напис та засвідчено підписами учасників слідчої дії.

Власником майна, яка фактично мала можливість користуватись та розпоряджатись банківською картою є: ОСОБА_4 , 20.12.1938 - 21.09.2022.

Особа у якої вилучено майно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та реєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , к.н.т. НОМЕР_2 .

В ході досудового розслідування винесено постанову про визнання речовим доказом вищевказаного майна виявленого та вилучено у ОСОБА_5 в ході проведення огляду місця події 17.01.2024 на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Харків, вул. Смольна, поблизу буд. 26.

Прокурор та володілець майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. При цьому прокурором було подано заяву про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що речі, вказані у клопотанні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що вилучені пожежне сміття та коробка із сірниками з нашарування кіптяви, вказані прокурором у клопотанні, має доказове значення у кримінальному провадженні та на нього необхідно накласти арешт з метою забезпечення його збереження.

Крім того, слід зазначити щодо вимог прокурора у клопотанні про визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, що це питання вирішується слідчим або прокурором відповідно до ч. 4 ст. 168 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора-стажиста на посаді прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на банківську карту АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , дійсну до 06/26, поміщену до спеціального пакету PSP 1258459.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора-стажиста на посаді прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1