Справа № 303/7202/16-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

26.09.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/22/20, за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.05.2017.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, у відповідності до ст. 89 КК України не судимий, визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправданий за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Зазначеним вироком, ОСОБА_8 виправданий за обвинуваченням в тому, що він 13.07.2016 близько 21 год, вийшовши з воріт подвір`я по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на тротуарній доріжці, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою відкритого заволодіння чужим майном, тримаючи у руках ніж, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , після чого застосувавши відносно нього насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я останнього, яке виразилось у нанесенні потерпілому ОСОБА_9 одного удару ножем у задню зовнішню поверхню лівого передпліччя, одного удару в передню черевну стінку зліва від пупка та одного удару ногою в шию зліва, в результаті чого, ОСОБА_9 впав на землю, в подальшому з метою досягнення злочинної мети, погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я, почав вимагати від потерпілого ОСОБА_9 передати йому гроші та мобільний телефон, при цьому прикладаючи потерпілому лезо ножа до шиї, після чого наніс удар ножем по лівій руці потерпілого, від якого останній зжав кулак лівої руки, і подолавши опір потерпілого, ОСОБА_8 відкрито викрав з руки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1900,00 грн та мобільний телефон марки «Самсунг Е-1200» білого кольору, бувший у користуванні, вартість якого згідно висновку експерта Мукачівського відділення Закарпатської ТПП № ОМ-192/1 від 28.07.2016 становить 200,00 грн, спричинивши при цьому потерпілому тілесні ушкодження у вигляді ушитих ран на задньо-зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, на передній черевній стінці від пупка, садна на боковій поверхні шиї, які згідно висновку експерта № 530/16 від 03.08.2016 відносяться до групи

-2-

легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як такі що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6-ти, але не більше 21 дня. В подальшому ОСОБА_8 з місця події втік.

Наведені вище дії ОСОБА_8 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Виправдовуючи ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням, суд першої інстанції, оцінивши докази, досліджені за клопотанням сторони обвинувачення, проаналізувавши їх достатність, доведеність фактичних обставин кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, прийшов до висновку про недоведеність, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України вчинено обвинуваченим та наявність передбачених п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України підстав для виправдання ОСОБА_8 . Такі висновки суд обгрунтував тим, що покази допитаного в судовому засіданні обвинуваченого про те, що що він близько 20 год 20 хв 13.07.2016, вийшов з воріт свого будинку разом із знайомим ОСОБА_10 та направився у лікарню до своєї дівчини ОСОБА_11 , узгоджуються з показами допитаних в суді свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 сусіда ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_8 знаходився на подвір`ї будинку з 20 по 21 год, і він не бачив і не чув ніяких подій біля воріт будинку, а твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він направився саме у лікарню (Мукачівську ЦРЛ) підтверджуються показами свідка ОСОБА_14 та узгоджуються з показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 лікаря та медсестри травматологічного відділення Мукачівської ЦРЛ про те, що ОСОБА_11 дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні у той день. При цьому судом враховано, що свідок ОСОБА_17 підтвердив показання потерпілого ОСОБА_9 тільки в частині того, що він дійсно «..у липні 2016 року, точно сказати не може, проходячи біля 20 год по вул. Берегівській в м. Мукачеві, неподалік бару «Техас» почув крики та побачив словесну сварку між двома чоловіками». Крім того, суд першої інстанції визнав недопустимим доказом протокол пред`явлення свідку ОСОБА_17 , особи для впізнання за фотознімками від 19.08.2016, згідно якого свідок впізнав невідомого, який вчинив сварку з потерпілим ОСОБА_9 під № 4 під яким, згідно довідки до протоколу від 07.11.2016 значився ОСОБА_8 , оскільки така процесуальна дія згідно протоколу проводилась 19.08.2016, натомість довідка до вказаного протоколу була складена майже через 02 (два) місяці. Покази свідка ОСОБА_18 , допитаного під час досудового розслідування, в порядку ст. 225 КПК Украни, згідно журналу судового засідання від 07.11.2016 у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0001524 за ч. 2 ст. 186 КК України, судом також визнано недопустими доказом, оскільки відповідно до довідки Мукачівського міськрайонного суду від 30.03.201, фіксація за допомогою технічних засобів при розгляді клопотання про допит свідка ОСОБА_19 у судовому засіданні в кримінальному провадженні № 0001524 за ч. 2 ст.186 КК України, не проводилась, що свідчить про здобуття такого доказу з порушенням вимог ч. 4 ст.107, ст.225 КПК України. При цьому судом враховано та взято уваги і те, що згідно журналу судового засідання від 07.11.2016, допит свідка ОСОБА_19 проводився в рамках кримінальному провадженні № 0001524 за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто поза межами інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 187 КК України, при цьому відомості про зміну кваліфікації дій підозрюваного у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні. Надаючи оцінку протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.07.2016 та від 07.11.2016, за участю свідка ОСОБА_19 , суд зазначив, що такі можуть слугувати доказами об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, тільки у сукупності з даними свідком ОСОБА_19 показами отриманими органом досудового слідства у порядку ст. 225 КПК України,

-3-

однак, такі визнані судом недопустимим доказом. Також судом констатовано, що органом досудового слідства належним чином не перевірені достовірність показань потерпілого ОСОБА_9 щодо часу, місця вчинення злочину, механізму та послідовності заподіяння тілесних ушкоджень, знаряддя, яке використано для нападу та інші обставини скоєного, а можливість перевірки таких в судовому засіданні вичерпана. Також судом взято до уваги, що стороною обвинувачення, не надано суду жодних доказів, які б підтверджували факт наявності у потерпілого ОСОБА_9 , напередодні події, зазначеної суми грошових коштів в сумі 1900,00 грн та мобільного телефону марки «Самсунг Е-1200», а у обвинуваченого знаряддя злочину ножа. Дослідивши експертний висновк ОМ -192/1 від 28.07.2016 експерта Закарпатської ТПП, про ринкову вартість телефона марки «Самсунг Е 1200», суд вказав, що такий виготовлений ним виходячи з усної інформації по об`єкту. Щодо виявленя у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, які згідно висновку експерта № 530/16 від 03.08.2016, виникли від дії колюче-ріжучого предмета чим міг бути ніж. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, яка мала місце 13.07.2016 і відноситься до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6-ти, але не більше 21 день, суд не знаходить належних та допустимих доказів, що такі отримані потерпілим ОСОБА_9 саме за обставин, про які останній повідомив суду, оскільки згідно «обставин справи», що відображені у висноску експерта № 530/16, - вказані тілесні ушкодження отримані ОСОБА_9 біля будинку № 96 по вул. Берегівській в м. Мукачеві, що не узгоджується з викладеним в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 місцем вчинення злочину. Разом з тим, на думку суду першої інстанції, наявність у потерпілого ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, які згідно «обставин справи», що відображені у висноску експерта № 530/16, - отримані ОСОБА_9 біля будинку № 96 по вул. Берегівській в м. Мукачеві, дають достатні підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР за ст. 125 КК України, яке відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України є кримінальним провадження у формі приватного обвинувачення та може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а тому не можуть розглядатися в межах даного кримінального провадження. Надаючи оцінку характеризуючим даним про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до яких останній є особою схильною до вчинення кримінального правопорушення, суд вказав, що такі дані не можуть слугувати доказом його вини у інкримінованому йому за ч. 1 ст. 187 КК України злочині. На думку суду першої інстанції, показання обвинуваченого ОСОБА_8 не містять істотних розбіжностей з показами свідків та відповідають іншим об`єктивним доказам у справі, натомість твердження потерпілого ОСОБА_9 про те, що розбійний напад вчинив ОСОБА_8 , не знайшли свого об`єктивного підтвердження дослідженими судом доказами, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про недоведеність вчинення кримінального правопорушення, оскільки факт кримінального правопорушення встановлено, але беззаперечно доведено, що обвинувачений його не вчинив і сторона обвинувачення вичерпала можливість надати інші докази для усунення сумнівів, які виникли. Осікльки обвинувачення ґрунтується лише на припущеннях щодо наявності в обвинуваченого ОСОБА_8 прямого умислу вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_9 з метою заволодіння його майном, які жодними доказами об`єктивно не підтверджуються, які не підтверджується жодними доказами факти застосування насильства з боку обвинуваченого ОСОБА_8 у відношенні потерпілого ОСОБА_9 , суд першої інстанції з урахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дж.Мюррей проти Сполученого Королівства», ст. 62 Конституції України, ст. 2, 9, 370, 373 КПК України, прийшов до висновку про наявність підстав для виправдання ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 187 КК України.

-4-

В апеляційній скарзі, прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 просить вирок суду від 17.05.2017 щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч. 1 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає про незаконність постановленого щодо ОСОБА_8 вироку у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. На думку прокурора, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, встановлені під час досудового розслідування кримінального провадження, не здійснив перевірку їх доказами і не дав їм належну оцінку у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, внаслідок чого безпідставно виправдав ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні.

До початку апеляційного розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 в черговий раз не з`явився до суду без поважних причин, причини неявки не повідомив.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про застосування до обвинуваченого приводу через органи поліції.

За приписами ч. 4 ст. 401 КПК України обвинувачений ОСОБА_8 підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, оскільки в апеляційній скарзі прокурора порушується питання про погіршення його становища.

Відповідно до ч. 1 ст. 323 КПК України якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що явку обвинуваченого ОСОБА_8 в судове засідання слід забезпечити шляхом його приводу через органи поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.

Згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких, згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Заслухавши думку прокурора на підтримання клопотання про привід обвинуваченого, апеляційний суд вважає, що таке підлягає до задоволення, оскільки направлено на забезпечення завдань кримінального провадження та буде сприяти дотриманню прав обвинуваченого на захист і виконання вимог ч. 4 ст. 401 КПК України.

Керуючись ст. 140, 142, 143, 323, 405, 418 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Розгляд кримінального провадження 11-кп/4806/22/20 за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.05.2017 відкласти на 09 год. 05.02.2024.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , привід у судове засідання Закарпатського апеляційного суду на вказаний час та дату.

-5-

Копію ухвали направити начальнику Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області для відома та виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на керівника Мукачівської окружної прокуратури та прокурора Закарпатської обласної прокуратури, яким направити копію ухвали.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді