ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20940/23

Провадження № 11-кп/4820/753/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні №0002224, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 червня 2023 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку м. Шепетівка Хмельницької області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, та призначено покарання:

- за ч.2 ст.307 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла;

- за ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 21.07.2022 та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді семи років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з дня вступу вироку в законну силу, зарахувавши в строк покарання час перебування під вартою з 22 червня 2023 року до дня набрання вироком законної сили день за день.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 9560 грн.

Питання речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.06.2023 на вищезазначені речові докази, скасовано.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_6 , 19 червня 2023 року, близько 12 год, перебуваючи біля вул.Кармелюка в м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області за координатами 48.9038604, 26.8648264, в порушення ст.ст.2, 7, 12, 25, 27 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 15.02.1995, наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 "Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу", постанови КМ України №770 від 06.05.2000 "Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", незаконно, шляхом відшукання схованого, придбала у невстановленої особи зіп-лок пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, PVP, загальною масою 28,879077 г, з якою повернулась у м.Хмельницький, де за місцем проживання на АДРЕСА_2 , 20 червня 2023 року, розфасувала у 59 поліетиленових пакетиків, які зберігала в рюкзаку з метою збуту методом розкладання "закладок" до моменту виявлення працівниками поліції 22 червня 2023 року близько 18 год 10 хв біля будинку №65 на вул.Подільській у м.Хмельницькому. Під час обшуку у ОСОБА_6 вилучено 50 поліетиленових згортків, обмотаних ізоляційною стрічкою, з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, PVP, загальною масою 19,3957 г, що є особливо великим розміром.

Також, ОСОБА_6 , перебуваючи в смт.Ярмолинці Хмельницького району Хмельницької області, повторно, 20 червня 2023 року, шляхом ховання в землі прозорих пакетиків з особливо небезпечною психотропною речовиною, запакованих ізоляційною стрічкою, незаконно збула особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, масою 0,7489 г за координатами 49.19709, 26,855242; масою 0,769212 г за координатами 49.19705, 26.855265; масою 0,8209975 г за координатами 49.197102, 26.65528; масою 0,8020675 г за координатами 49.197057, 26.855147; масою 0,7679 г за координатами 49.19705, 26.855265; масою 0,7245 г за координатами 49.197034, 26.855225; масою 0,7368 г за координатами 49,197068, 26.855448; масою 1,8873 г, що є великим розміром, за координатами 49.193036, 26.841137; масою 2,1757 г, що є великим розміром, за координатами 49.197306, 26,855975.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_6 скоїла кримінальні правопорушення, передбаченічастиною 2 статті 307, частиною 3 статті статті 307 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачена ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи правильність кваліфікації інкримінованих їй дій, просить вирок Хмельницького міськрайонного суду від 05 жовтня 2023 року змінити та призначити їй покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.307 КК України менше ніж 7 (сім) років та 1 (один) місяць позбавлення волі. Зазначає, що щиро розкаялась у скоєному, з моменту затримання до закінчення слідства йшла на співпрацю, активно сприяла розкриттю злочину.

Захисник ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи правильність кваліфікації інкримінованих ОСОБА_6 дій, просить вирок Хмельницького міськрайонного суду від 05 жовтня 2023 року змінити в частині призначеного покарання та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна, крім житла.

Вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_6 не врахував у повній мірі всіх пом`якшуючих обставин та призначив покарання надто суворе для обвинуваченої.

Зокрема, ОСОБА_6 під час провадження досудового розслідування у вчинених злочинах щиро розкаялась та активно сприяла розкриттю злочинів, давала повні та послідовні покази щодо обставин вчинення злочину та причин, що зумовили вказану поведінку, в судовому засіданні просила вибачення за вчинені нею злочини та зобов`язувалась, в подальшому, не займатися указаною протиправною діяльністю.

Судом не враховано також і те, що ОСОБА_6 є наркозалежною особою, у зв`язку із чим має психічні розлади і внаслідок психічних відхилень до кінця не усвідомлювала ті наслідки, які буде мати її протиправна поведінка.

Крім цього, ОСОБА_6 вчинила указані злочини внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки наркозалежність вимагала постійного вживання наркотичних засобів, на які не було коштів, у зв`язку із чим вона стала на злочинний шлях із збуту наркотичних засобів.

Наразі ОСОБА_6 усвідомила свою провину, має намір пройти курс лікування та у подальшому налагодити відносини зі своїми дітьми, які перебувають на утриманні в її батька, повернутися до нормального соціального життя.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційних скарг, просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на наявність обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до статті 66 КК України, а саме: щире каяття та активне сприяння розслідуванню злочину, що обвинувачена є наркозалежною особою, у зв`язку із чим має психічні розлади і внаслідок психічних відхилень до кінця не усвідомлювала ті наслідки, які буде мати її протиправна поведінка.

Прокурор не визнав доводів апеляційних скарг, просив відмовити у їх задоволенні, вважає вирок суду першої інстанції щодо призначеного покарання законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційні скарги, просили вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, думку прокурора, який просив залишити апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, дав належну юридичну оцінку її діям і у відповідності з вимогами норм Кримінального кодексу України правильно кваліфікував її дії за ч.3 ст.307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 КК України, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина у особливо великих розмірах, та за ч.2 ст.307 КК України, як незаконний збут психотропної речовини особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 КК України, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, у великих розмірах, вчинений повторно.

Такий висновок суду підтверджується сукупністю узгоджених між собою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким також була надана належна правова оцінка.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації її дій за частинами 2 та 3 статті 307 КК України, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому, відповідно до положень частини 1 статті 404 КПК України, фактичні обставини вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, доведеність вини й кваліфікація злочинних дій в апеляційному порядку не перевіряються.

У поданих апеляційних скаргах обвинувачена та її захисник оскаржують рішення суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, оскільки вважають його занадто суворим і несправедливим, постановленим без врахування всіх пом`якшуючих обставин.

Колегія суддів не може погодитися з вказаними апеляційними доводами.

Згідно зі статтею 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень статті 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема, у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно зі статтею 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у розумінні статті 414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК України надається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті статті 414 КПК України слід розуміти сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент ухвалення такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання, з огляду на мету та засади його призначення.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної або касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

Відтак, на переконання колегії суддів, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції керувався положеннями статей 50, 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, з наступними змінами, та належним чином врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким та особливо тяжким (відповідно до кваліфікації за статтею 12 КК України), суспільну небезпеку цього злочину, відомості про особу винної, яка раніше судима за кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, вчинила тяжкий та особливо тяжкий злочини, не відбувши покарання за попереднім вироком, характеризується посередньо, страждає наркоманією.

Суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, яке полягало в повідомленні органам поліції місць здійснених "закладок", що дало змогу ліквідувати дев`ять з них і не допустити майбутніх негативних наслідків. Обставин, що обтяжують покарання, місцевим судом не встановлено.

Суд першої інстанції, із урахуванням наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної та відсутності обтяжуючих покарання обставин, дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної статті, а саме у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла, а за ч.2 ст.307 КК України мінімальне покарання, визначене санкцією даної статті.

Доводи захисника ОСОБА_7 , що при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 судом першої інстанції не було в достатній мірі враховано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з оскаржуваного рішення, вказані обставини вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та визнані обставинами, що його пом`якшують та стали підставою для застосуванням ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 за ч.3 ст.307 КК України.

В апеляційних скаргах сторона захисту наголошує також на тому, що судом при призначенні покарання в достатній мірі не враховано, що ОСОБА_6 вчинила указані злочини внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки наркозалежність вимагала постійного вживання наркотичних засобів, на які не було коштів, і у зв`язку із чим стала на злочинний шлях із збуту наркотичних засобів. Має намір пройти курс лікування та у подальшому налагодити відносини зі своїми дітьми, які перебувають на утриманні в її батька.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Щодо визнання цих обставин такими, що пом`якшують покарання, необхідно встановити об`єктивний зв`язок між даними обставинами і вчиненим злочином. На думку колегії суддів, не було доведено ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному розгляді зв`язок між тяжкими сімейними та особистими обставинами та вчиненням злочину, який інкримінується за ст.307 КК України. Наявність вказаних обставин не є обов`язковими та безумовними підставами для ще більшого пом`якшення останній покарання.

Намір обвинуваченої пройти курс лікування колегія суддів спримає критично, з огляду на те, що ОСОБА_6 вже була засуджена за кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 21.07.22 року за ч.1 ст.309 КК України, і з того часу, будучи звільненою від відбування реального покарання з іспитовим строком, мала реальну можливість пройти курс лікування, однак цього не зробила.

Крім цього, апеляційний суд враховує, що поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин набувають усе більших масштабів і стає серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, завдає великої шкоди здоров`ю, благополуччя людей та генофонду нації.

Не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 є наркозалежною особою, у зв`язку із чим має психічні розлади і внаслідок психічних відхилень до кінця не усвідомлювала ті наслідки, які буде мати її протиправна поведінка з огляду на висновок судово-психіатричної експертизи №505 від 21.07.2023, що ОСОБА_6 на період інкримінованого їй злочину виявляла психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання канабіоїдів та психостимуляторів, синдром залежності, виявляє такі й на теперішній час, тоді як на період інкримінованого їй злочину усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, усвідомлює свої дії та може керувати ними й на теперішній час, у зв`язку із чим застосування до неї примусових заходів медичного характеру не потребує.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку та призначення обвинуваченій більш м`якого покарання, ніж призначив суд першої інстанції, колегія суддів не вбачає, оскільки вважає, що покарання, призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3