Провадження № 1-кс/202/9581/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 26.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001328, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор посилається на те, що 26.11.2023 до ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_5 18.10.1974 року, 26 листопада 2023 року приблизно о

19 год. 30 хв. перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 умисно наніс один удар ножем в область грудної клітини, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент їх заподіяння у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини, проникаючого у плевральну порожнину, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході затримання в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено штани темно-зеленого кольору, кофта синього кольору, футболка червоного кольору з полосками чорно-жовтого кольору, кросівки чорного кольору марки «Пума», які опечатано до картонної коробки.

27.11.2023 слідчим СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, вилучене майно, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В ході проведення досудового розслідування виникла необхідність в проведенні ряду судових експертиз, а саме судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, судової-медичної експертизи та судової дактилоскопічної експертизи.

З метою перевірки вищезазначених обставин кримінального правопорушення, збору та аналізу речових доказів та біологічних зразків, а саме для проведення а саме судової експертизи зброї, судової-медичної експертизи та судової дактилоскопічної експертизи, є достатні підстави вважати, що вилучені речі містять доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи переважання інтересів суспільства у розкритті кримінального правопорушення над негативними наслідками арешту майна для певних осіб, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тимчасово вилученого майна та іншого майна, яке визнане речовим доказом, право на відчуження, розпорядження та користування вищезазначеним майном підлягає тимчасовому обмеженню, в зв`язку з чим слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням.

На підставі викладеного, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляду клопотання про арешт майна за його відсутності, в клопотанні вказав, що просить задовольнити клопотання.

Підозрюваний та захисник в судове засідання не з`явилися та відповідно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно вилучено 27.11.2023.

Клопотання було подано до суду 29.11.2023, тобто в межах строку, визначеного ч.ч.3, 5 ст. 171 КПК України.

Так, в судовому засіданні встановлено, що СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 26.11.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001328 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В ході затримання в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено штани темно-зеленого кольору, кофта синього кольору, футболка червоного кольору з полосками чорно-жовтого кольору, кросівки чорного кольору марки «Пума», які опечатано до картонної коробки.

27.11.2023 слідчим СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що вилучене майно, яке визнано речовими доказами та має доказове значення у даному кримінальному провадженні, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і можуть бути використаний як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на тимчасово вилучене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, клопотання підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, визначивши місце зберігання арештованого майна відповідно до розділу «Зберігання речових доказів» Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 27.11.2023, в період часу з 00:30 до 00:45 год., в ході проведення особистого обшуку під час складання протоколу про затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: штани темно-зеленого кольору, кофта синього кольору, футболка червоного кольору з полосками чорно-жовтого кольору, кросівки чорного кольору марки «Пума», які поміщено та опечатано до картонної коробки.

Заборонити володіння, користування та розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Арештоване майно зберігати відповідно до Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокурору та іншим заінтересованим особам.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1