ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2746/23 Справа № 185/3696/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представниці потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 000095 від 20.01.2023 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 , який діє у інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , поданою на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2023 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рязань РФ, громадянина України, одруженого, з середньо-технічною освітою, працюючого помічником начальника ділянки УПР-3 на шахті «ім. Героїв Космосу» ВСП «Шахтоуправління «ім.Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 3398.04 гривень.

Позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину задоволений частково та стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_7 з ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 300000 гривень,

встановила:

Вироком суду встановлено, що 20 січня 2023 року приблизно о 17.51 годині обвинувачений ОСОБА_9 у темний час доби, керуючи технічно справним автомобілем «Citroen С4 Picasso», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 26 серпня 2021 року, зі швидкістю 50-55 км/год. рухався по неосвітлений ділянці в крайній лівій смузі руху проїзної частини вулиці Дніпровська, яка має по дві смуги для руху у кожному напрямку, у місті Павлограді Дніпропетровської області від міста Дніпра в напрямку міста Донецька. Рухаючись по зазначеній проїжджій частині, автомобіль «Citroen С4 Picasso», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_9 наближався до зони дії нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі перехрестя вулиці Дніпровської та вулиці Д.Яворницького міста Павлограда, позначеного по ходу його руху дорожнім знаком 5.38.1. Правил дорожнього руху «Пішохідний перехід». У зазначений час за перехрестям з вулицею Д. Яворницького навпроти будинку №243А по вулиці Дніпровській міста Павлограда, з правого боку відносно напрямку руху автомобіля «Citroen С4 Picasso», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на нерегульований пішохідний перехід вийшов пішохід, потерпілий ОСОБА_11 , який котив справа від себе велосипед «Україна», та у темпі шагу почав перетинати проїзну частину вулиці Дніпровської, рухаючись у бік зустрічних смуг для руху. У зазначений час за перехрестям з вулицею Д.Яворницького, на лівій смузі зустрічного напрямку, навпроти будинку № 243А по вулиці Дніпровській міста Павлограда, у нерухомому положенні з увімкненим проблисковим маячком синього та червоного кольору перебував службовий автомобіль Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_3 , співробітники якого проводили оформлення дорожньо-транспортної пригоди. У ході подальшого руху в цих же умовах, наближаючись по лівій смузі руху до нерегульованого пішохідного переходу, по якому з велосипедом йшов пішохід, потерпілий ОСОБА_11 , водій, обвинувачений ОСОБА_9 , проявляючи кримінальну протиправну недбалість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, ігноруючи знаходження у зустрічному напрямку службового автомобіля поліції з увімкненим проблисковим маячком синього та червоного кольору, вчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, та продовжив рух далі, тим самим створивши небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, в результаті чого 20 січня 2023 року приблизно о 17.51 годині, на нерегульованому пішохідному переході, навпроти будинку № 243А по вулиці Дніпровській міста Павлограда здійснив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля «Citroen С4 Picasso», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода, потерпілого ОСОБА_11 .

Своїми діями водій, обвинувачений ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 18.1. Правил дорожнього руху, в яких вказано:

- п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а так само бути взаємно ввічливими»;

- п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.3.: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

- п. 18.1.: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення п. 18.1. Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Невиконання вищевказаного пункту Правил дорожнього руху призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішоходу, потерпілому ОСОБА_11 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до смерті останнього.

Смерть пішохода, потерпілого ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17.51 годині на місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди від сумісної тупої травми тіла, котра супроводжувалася відкритою черепно-мозковою травмою, численними уламковими переломами кісток склепіння та основи черепу з повню руйнацією усіх кісток, множинними уламковими переломами кісток лицевого скелету, крововиливами під м`які мозкові оболонки та у речовину головного мозку, скупченням темно-червоної рідкої крові у кількості 8-10 мл у лівому та правому шлуночках мозку, повним переломом тіла 10-го грудного хребця з повним розривом спинного мозку, численними переломами ребер ліворуч по різним анатомічним лініям з пошкодженням пристінкової плеври, масивними крововиливами у товщі лівої та правої легень, закритим переломом правої малогомілкової кістки у проекції верхньої третини, численними синцями та саднами голови, обличчя, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, та ускладнилося розвитком травматичного шоку, що й зумовило безпосередню причину смерті.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить вирок суду змінити у частині призначення його підзахисному ОСОБА_9 основного покарання, звільнивши ОСОБА_9 від відбування із випробуванням, у порядку ст.75 КК України.

Зазначає при цьому, що ОСОБА_9 повністю визнав свою провину і після настання події ДТП намагався прийняти необхідні заходи для відшкодування шкоди, намагався зустрітись із потерпілою та обговорити подальші питання відшкодування моральної шкоди. Але потерпіла відмовлялась від зустрічей та брати запропоновані кошти, наполягаючи у суді на призначенні ОСОБА_9 покарання, пов`язаного із позбавленням волі.

Наразі обвинувачений намагався перерахувати потерпілій кошти у розмірі 50000 грн засобами поштового зв`язку, але, потерпіла відмовилась їх отримувати.

Крім того, на утриманні у обвинуваченого знаходиться численні члени родини: три неповнолітні доньки та дружина, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за найменшою донькою. ОСОБА_9 раніше не був засуджений та виключно позитивно характеризується зі місцем роботи, де має намір працювати і надалі, усвідомлюючи тягар виплати у майбутньому значного розміру призначеної судом моральної шкоди потерпілій.

Під час апеляційного перегляду:

-захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу захисника у повному обсязі та надали додаткові письмові докази;

-прокурор ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_7 та її представниця ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту. Потерпіла підтвердила відмову отримувати від обвинуваченого грошові кошти, у тому числі, і під час апеляційного розгляду матеріалів провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що захисником у поданій апеляційній скарзі не оскаржуються обставини вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, як вони викладені у вироку суду, правильність наданої правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, рішення суду у частині стягнення з обвинуваченого виплат у рахунок відшкодування моральної шкоди та їх розмір, то апеляційний суд вирок у цій частині не переглядає.

Переглядаючи вирок суду у частині призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання та аналізуючи зазначені у апеляційній скарзі захисника обставини, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Під час призначення ОСОБА_9 покарання суд, зокрема, зазначив у вироку про те, що обвинувачений уперше вчинив необережне тяжке кримінальне правопорушення, працює і позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатну дружину, а також повне визнання останнім своєї вини. Разом з тим, суд одночасно зазначив про те, що не вважає у якості пом`якшуючої обставини щире каяття ОСОБА_9 , оскільки ця обставина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду ( а.п. 173 зворот).

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги, дослідивши додатково надані стороною захисту документи, проаналізувавши дані журналів судових засідань у цій частині, вважає, що судом першої інстанції недостатньо врахована сукупність обставин, які характеризують особу обвинуваченого, що вплинуло на розмір призначеного ОСОБА_9 покарання.

Так, відповідно до даних технічного носія, змісту журналів судових засідань убачається, що ОСОБА_9 протягом судового розгляду справи (як і під час досудового розслідування) визнавав себе винним у події ДТП та щиро каявся у скоєному і у обвинувальному акті така обставина обґрунтовано зазначена у якості пом`якшуючої.

Крім того, ОСОБА_9 повідомляв як суду першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження про свої намагання контактувати із потерпілими для вирішення питань відшкодування завданої шкоди: зустрічався із іншими родичами загиблого та за домовленістю із ними збирав обговорений сторонами розмір грошових коштів під час судового розгляду справи.

Стороною захисту надане документальне підтвердження намагання ОСОБА_9 перерахувати потерпілій ОСОБА_7 засобами поштового зв`язку частини відшкодування шкоди у розмірі 50000 грн та відмова останньої у отриманні таких коштів.

Обвинувачений надав документальне підтвердження складу сім`ї, члени якої проживають разом із ним та знаходяться на повному утриманні: доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка навчається на не має самостійного джерела існування, доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доньки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружини ОСОБА_15 , яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за найменшою дитиною.

Згідно із ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин з необережності, не був у стані алкогольного сп`яніння при цьому, а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання, колегія суддів вважає за можливе прийняти рішення про звільнення ОСОБА_9 від відбування основного покарання із випробуванням, змінивши вирок суду у цій частині, відповідно до п.2 ч.1 ст.407,п.1 ч.1 ст.408 КПК України.

Розмір та вид призначеного судом першої інстанції додаткового покарання для ОСОБА_9 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки у апеляційній скарзі не оскаржений.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,407,408,418,419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2023 року щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 України змінити у частині призначеного покарання.

Звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного

судом першої інстанції основного покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з випробуванням та встановити іспитовий строк на 3 роки.

Покласти на ОСОБА_9 передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, але, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4