Справа №760/3258/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слічого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурор відділу протидії злочинам,вчиненим в умовах збройного конфлікту Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001170 від 30.12.2022 року, за підозрою громадян рф ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 1,2 ст. 438 КК України, про здійснення спеціального досудового розслідування,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001170 від 30.12.2022 року, за підозрою громадян рф ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 1,2 ст. 438 КК України.

Так, з 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України.

07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього" (Україна проти РФ) та ін.)».

Незважаючи на викладене, у результаті вищезазначених подій, значна частина території Київської області, починаючи з 24.02.2022 - знаходяться під постійним обстрілом з різного виду озброєння з боку підрозділів Збройних Сил та інших військових формувань Російської Федерації.

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни, інші порушення законів та звичаїв від 12 серпня 1949 року (далі Конвенція) ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Незважаючи на викладене, встановлено, що окуповані внаслідок воєнних дій населені пункти Бучанського району Київської області, в період часу з 24.02.2022 по 02.04.2022 перебували під контролем ЗС РФ та інших військових формувань РФ. При цьому, окремі військовослужбовці Російської Федерації, діючи умисно, перебуваючи на території Бучанського району Київської області, де велись воєнні дії, всупереч порядку додержання законів та звичаїв війни, визначених ст.ст. 23, 44, 46 Конвенції «Про закони і звичаї війни на суходолі та додатку до неї» від 18.10.1907, ст. 3, 27, 31, 32, 33, 49, 147 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949 та ст.ст. 11, 48, 50, 51, 57, 75, 87 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) здійснювали жорстоке поводження з цивільним населенням, а саме, вбивства, тортури, тілесні покарання, брутальне поводження а також застосовували залякування, терор, фізичний і моральний примус з метою отримання від цивільних осіб якихось відомостей, колективне покарання, примушення особи до подання свідчень проти самої себе або визнання себе винною.

Так, ОСОБА_8 , у період часу з 24.02.2022 по 02.04.2022, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, під прикриттям широкомасштабного російського вторгнення та ракетного обстрілу з території РФ та Республіки Білорусії, пересуваючись на різній військовій техніці, обладнаній озброєнням та з використанням особистої стрілецької зброї, у складі зазначеного воєнізованого формування, здійснив вторгнення на територію України, з метою її окупації, зміни меж її території з одночасним грубим порушенням законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України за наступних обставин.

Внаслідок воєнних дій збройні сили та інші військові формування РФ окупували окремі території Бучанського району Київської області, а безпосередньо 1 БТГР, до складу якого входив ОСОБА_8 , застосовуючи військову силу, окупували територію сіл Бучанського району Київської області, а також прилеглих до нього територій, які у період з 24.02.2022 по 02.04.2022, тобто під час збройного конфлікту, перебували під контролем збройних сил та інших військових формувань РФ.

Під час фактичної окупації сіл, зокрема, сіл Забуччя, Дмитрівка та Михайлівка Бучанського району Київської області, а також прилеглих до цього району територій, тобто у період приблизно 02-03.03.2022 року по 02.04.2022, командир розвід взводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ ОСОБА_6 , командир 2-го відділення розвід взводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ ОСОБА_7 , радіотелефоніст розвід взводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ ОСОБА_9 , заступник командира взводу снайперів 1 повітрянодесантного батальйону 104 десантно-штурмового полку 76 десантно-штурмової дивізії повітрянодесантних військ ЗС РФ, старший сержант ОСОБА_8 , старший стрілок розвідник розвід взводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ ОСОБА_10 , а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи з числа вказаного підрозділу, та інших невстановлених слідством бойових підрозділів ЗС РФ, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, грубо порушуючи вищевказані вимоги міжнародного гуманітарного права, проводили спеціальні рейди, спрямовані на залякування цивільного населення та з метою його тероризування, шляхом вчинення актів насильства та загрози насильства.

У свою чергу військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_8 , з невстановлених мотивів, разом з іншими військовослужбовцями ЗС РФ, усвідомлюючи, що агресія проти України та її жителів організована і здійснюється представниками влади РФ та ЗС РФ, які діють в порушення вищевказаних нормативних правових актів, виконуючи злочинні накази, приймав безпосередню участь у актах збройної агресії на території України, зокрема в Бучанському районі Київської області.

При цьому, військовослужбовець РФ, ОСОБА_8 , будучи одягненим у формений одяг, маючи розрізнювальні знаки, що відповідають належності його до збройних сил РФ, зокрема погони, шеврони та маючи пов`язку з білої стрічки на одязі, був обізнаний із законами та звичаями війни, передбаченими та закріпленими в положеннях міжнародного законодавства та зобов`язаний їх дотримуватися, тобто, виконуючи накази, останній чітко усвідомлював їх злочинність.

Так, 12.03.2022, близько 14 години 00 хвилин, командир розвідвзводу ЗС РФ ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік від блокпосту який знаходився поряд із АЗС «KLO» (координати місця НОМЕР_1 ) між с. Забуччя та с. Дмитрівка, а також с. Михайлівка Бучанського району Київської області отримав команду від невстановленого досудовим розслідуванням керівництва військовослужбовців ЗС РФ, що перебували в той час на вказаному блокпості, прибути разом зі своїми підлеглими для допиту затриманого військовослужбовцями зс рф, що перебували на блок-посту громадянина України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проїжджав через вказаний блокпост у авто разом із іншими цивільними особами ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ) та у телефоні якого військовослужбовці ЗС РФ виявили фото коктейлів молотова та фото матеріалів для споруд блокпостів.

При цьому, ОСОБА_11 був цивільною особою та не ніс жодної загрози для військовослужбовців ЗС РФ, був без зброї та у цивільній формі одягу.

Після чого, близько 14 години 30 хвилин, командир розвідвзводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ ОСОБА_6 , командир 2-го відділення розвідвзводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ ОСОБА_7 , радіотелефоніст розвід взводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ ОСОБА_9 , заступник командира взводу снайперів 1 повітрянодесантного батальйону 104 десантно-штурмового полку 76 десантно-штурмової дивізії повітрянодесантних військ ЗС РФ, старший сержант ОСОБА_8 , старший стрілок розвідник розвід взводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ ОСОБА_10 ЗС РФ прибули до зазначеного блокпосту, який знаходиться біля АЗС «KLO» (між с. Забуччя та с. Дмитрівка, а також с. Михайлівка Бучанського району Київської області) на БТР-МД «Ракушка», за кермом якої був невстановлений органом досудового розслідування військовослужбовець ЗС РФ.

Далі, командир розвідвзводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ РФ ОСОБА_6 , оглянувши вміст телефону затриманого ОСОБА_11 , з метою незаконного позбавлення волі та особистої свободи останнього, у порушення положень ст. 49 Конвенції (відповідно до якої окупаційна держава не повинна затримувати осіб, що перебувають під захистом, на території, що є особливо небезпечною у зв`язку з веденням воєнних дій), ст. 31 Конвенції (відповідно до якої жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей), статті 33 Конвенції (відповідно до якої забороняються будь-які залякування цивільних осіб), статей 50, 51 Протоколу І (відповідно до яких заборонені акти насильства чи загрози насильства щодо цивільного населення), ч. 3 ст. 85 Протоколу I (відповідно до якої заборонено нанесення шкоди фізичному і психічному стану здоров`я та недоторканності осіб, що перебувають під владою супротивної сторони), віддав наказ вищезазначеним підлеглим військовослужбовцям ЗС РФ, які перебували в його підпорядкуванні, забрати з вказаного блокпоста затриманого громадянина України ОСОБА_11 та вивезти його на БТР-МД «Ракушка» за межі зазначеного блокпоста для проведення допиту ОСОБА_11 та отримання від нього відомостей, а саме пояснень щодо змісту інформації у його телефоні.

Після чого, на виконання зазначених вимог командира ОСОБА_6 , підлеглі військовослужбовці ЗС РФ помістили затриманого ОСОБА_11 в БТР-МД «Ракушка».

На вимогу командира ОСОБА_6 , невстановлений органом досудового розслідування військовослужбовець ЗС РФ, який був за кермом БТР-МД «Ракушка» приблизно о 14.35 год. зупинив вказаний бронеавтомобіль у лісосмузі поряд з проїжджою частиною автодороги біля с. Дмитрівка Бучанського району Київської області (координати місця НОМЕР_2 ), що знаходиться приблизно 1 кілометр від вищезазначеного АЗС «KLO».

У продовження свого злочинного умислу, командир розвідвзводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ РФ ОСОБА_6 віддав наказ вищезазначеним підлеглим військовослужбовцям ЗС РФ вивести затриманого та позбавленого волі й особистої свободи громадянина України ОСОБА_11 з вказаного бронеавтомобіля у цьому ж місці в лісопосадці.

Після чого командир розвідвзводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ РФ ОСОБА_6 , всупереч вимогам ст. 27 Конвенції (відповідно до якої заборонено будь-які залякування осіб), ст. 44 Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі (відповідно до якої заборонено примушувати жителів окупованої території надавати інформацію про армію іншої воюючої сторони чи про її засоби оборони), надав вказівку підлеглим йому заступник командира взводу снайперів 1 повітрянодесантного батальйону 104 десантно-штурмового полку 76 десантно-штурмової дивізії повітрянодесантних військ ЗС РФ, старшому сержанту ОСОБА_8 та командиру 2-го відділення розвід взводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ РФ сержанту ОСОБА_7 провести допит ОСОБА_11 стосовно змісту інформації у його телефоні, зокрема фотографій виявлених у його телефоні та щодо причетності останнього до військових формувань Збройних Сил України.

Після чого, усвідомлюючи протиправність та незаконність своїх дій, в порушення статей 27, 44 Конвенції, ст.ст. 11, 51 Протоколу І (відповідно до яких заборонено щодо затриманих чи яким-небудь іншим чином позбавлених свободи осіб, що перебувають під владою супротивної сторони, застосовувати фізичне чи психічне насилля), ст.ст. 44, 46 Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі (відповідно до якої заборонено примушувати жителів окупованої території надавати інформацію про армію іншої воюючої сторони чи про її засоби оборони), заступник командира взводу снайперів 1 повітрянодесантного батальйону 104 десантно-штурмового полку 76 десантно-штурмової дивізії повітрянодесантних військ ЗС РФ, старший сержант ОСОБА_8 кинув ОСОБА_11 на землю та розпочав допит.

На виконання вказівки командира ОСОБА_6 , так званий допит проводили заступник командира взводу снайперів 1 повітрянодесантного батальйону 104 десантно-штурмового полку 76 десантно-штурмової дивізії повітрянодесантних військ ЗС РФ, старший сержант ОСОБА_8 та командир 2-го відділення розвід взводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ РФ сержант ОСОБА_7 , під час якого громадянин України ОСОБА_11 пояснив, що є цивільною особою та не є військовослужбовцем Збройних сил України і не володіє з жодною інформацією про діяльність ЗСУ.

У подальшому, заступник командира взводу снайперів 1 повітрянодесантного батальйону 104 десантно-штурмового полку 76 десантно-штурмової дивізії повітрянодесантних військ ЗС РФ, старший сержант ОСОБА_8 та командир 2-го відділення розвід взводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ РФ сержант ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ОСОБА_11 цивільною особою та не ніс жодної загрози для військовослужбовців ЗС РФ, був без зброї та у цивільній формі одягу, статей 3, 32, 147 Конвенції, ст. 75 Протоколу І (відповідно до яких заборонено застосовувати до осіб будь-які заходи, які можуть завдати фізичних страждань або загрожують фізичному чи психічному стану або недоторканності особи, спричинення страждань та серйозних травм тілу та здоров`ю), ст.ст. 23, 46 Конвенції «Про закони і звичаї війни на суходолі» (відповідно до яких заборонено віроломно ранити осіб, що належать до нації супротивника) нанесли громадянину України ОСОБА_11 , який лежав на землі, кожен більше як 5 ударів кулаками та ногами в область тулуба останнього, а ОСОБА_8 також наніс декілька ударів кулаками в голову ОСОБА_11 . Після чого, військовослужбовці ЗС РФ ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з метою залякування ОСОБА_11 кожен по 2-3 постріли з своєї вогнепальної зброї поряд з головою та ногами ОСОБА_11 .

У той же час, ОСОБА_6 , командир розвідвзводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ РФ, усвідомлюючи протиправність своїх дій, а також те, що ОСОБА_11 був цивільною особою та не ніс жодної загрози для військовослужбовців ЗС РФ, був без зброї та у цивільній формі одягу, у порушення вимог статті 32 Конвенції, ст. 11 Протоколу І (відповідно до якої забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або загрожують фізичному чи психічному стану або недоторканності особи), статті 147 Конвенції (відповідно до якої заборонено здійснення дій проти цивільних осіб, в тому числі, нелюдяне поводження), статей 51, 75 Протоколу І, ст. 3 Конвенції (відповідно до яких заборонені в будь-який час і в будь-якому місці жорстоке та принизливе поводження, насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема, вбивство), ст.ст. 23, 46 Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі (відповідно до яких) забороняється віроломно вбивати чи ранити осіб, що належать до нації супротивника), віддав наказ підпорядкованим йому військовослужбовцям ЗС РФ вбити громадянина України ОСОБА_11 .

На виконання вказаного злочинного наказу погодився командир 2-го відділення розвід взводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ РФ сержант ОСОБА_7 , який примусив ОСОБА_11 встати із землі, після чого повернув останнього до себе спиною, штовхнув його рукою в спину та направив на нього автоматичну зброю, а також, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, всупереч вищевказаним вимогам норм міжнародного законодавства, маючи на меті виконати вказівку командира вчинити умисне вбивство цивільної особи, здійснив 3-5 пострілів, більш точних обставин органом досудового розслідування не встановлено, з особистої зброї - автомата системи Калашникова в область тулуба ОСОБА_11 та 1 постріл - в голову ОСОБА_11 .

У подальшому, впевнившись в смерті ОСОБА_11 , тіло якого лежало на землі в зазначеній лісопосадці, зазначені вище військовослужбовці ЗС РФ, в тому числі разом з ними ОСОБА_8 , за вказівкою їхнього командира ОСОБА_6 , сіли в БТР-МД «Ракушка» та поїхали в невідомому напрямку.

Разом з цим, заступник командира взводу снайперів 1 повітрянодесантного батальйону 104 десантно-штурмового полку 76 десантно-штурмової дивізії повітрянодесантних військ ЗС РФ, старший сержант ОСОБА_8 , будучи кадровим військовослужбовцем, який протягом тривалого часу перебував на службі у ЗС РФ, був обізнаний із законами та звичаями війни, передбаченими та закріпленими, зокрема, в положеннях міжнародного законодавства та був обізнаний з обов`язками командира, передбаченими ст. 87 Протоколу I до конвенції, відповідно до якої зобов`язаний не допускати порушень Конвенцій і цього Протоколу І.

Натомість, заступник командира взводу снайперів 1 повітрянодесантного батальйону 104 десантно-штурмового полку 76 десантно-штурмової дивізії повітрянодесантних військ ЗС РФ, старший сержант ОСОБА_8 , в порушення ч.ч. 1, 2 статті 57 Протоколу І (відповідно до якої при проведенні воєнних операцій повинна постійно виявлятися турбота про те, щоб оберігати цивільне населення та цивільних осіб), ч.ч. 1, 4 ст. 11 Протоколу І (відповідно до яких фізичному і психічному стану здоров`я і недоторканності затриманих осіб чи яким-небудь іншим чином позбавлених свободи не повинно завдаватися шкоди шляхом якоїсь невиправданої дії або бездіяльності. Будь-яка навмисна дія чи навмисна бездіяльність, що серйозно загрожують фізичному чи психічному стану або недоторканності будь-якої особи, яка перебуває під владою супротивної сторони, до котрої вона не належить, є серйозним порушенням цього Протоколу) не вчинив жодних дій, щоб забігти або припинити незаконному затриманню та позбавленню волі й особистої свободи громадянина України ОСОБА_11 , залякування останнього, нелюдяного поводження з ним та спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень тілу та здоров`ю.

Таким чином, 12.03.2022, у період близько 14.30 - 15.00 год., заступник командира взводу снайперів 1 повітрянодесантного батальйону 104 десантно-штурмового полку 76 десантно-штурмової дивізії повітрянодесантних військ ЗС РФ, старший сержант ОСОБА_8 , знаходячись у лісосмузі поряд з проїжджою частиною автодороги біля с. Дмитрівка Бучанського району Київської області (координати місця НОМЕР_2 ), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, свідомо бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, порушуючи вищевказані закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, на виконання вказівки командира розвідвзводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ РФ ОСОБА_6 разом із командиром 2-го відділення розвід взводу 1-го БТГр 104 ДШП 76 ДШД ПДВ РФ сержантом ОСОБА_7 застосував до затриманого, а також позбавленого волі та особистої свободи громадянина України ОСОБА_11 насильство, моральний і фізичний примус під час його незаконного допиту, а саме, кинув ОСОБА_11 на землю, здійснив залякування ОСОБА_11 з метою отримання від нього відомостей, наніс більше як 5 ударів кулаками та ногами в область тулуба та декілька ударів кулаками в голову ОСОБА_11 , після чого, продовжуючи залякування ОСОБА_11 , здійснив декілька посртілів із своєї вогнепальної зброї поряд з головою та ногами ОСОБА_11 , який був цивільною особою та при цьому був без зброї і не ніс ніякої загрози військовослужбовцям ЗС РФ.

Вказаними умисними діями заступник командира взводу снайперів 1 повітрянодесантного батальйону 104 десантно-штурмового полку 76 десантно-штурмової дивізії повітрянодесантних військ ЗС РФ, старший сержант ОСОБА_8 порушив вимоги:

- ст.ст, 11, 48, 50, 51, 57, 87 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, ст.ст. 27, 31, 33, 49 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949 та ст. 44 Конвенції «Про закони і звичаї війни на суходолі та додатку до неї» від 18.10.1907, що виразилося у іншому порушенні законів та звичаїв війни, а саме у незаконному затриманні цивільної особи, незаконному позбавленні її особистої свободи та волі, в брутальному поводженні з цією особою, а також застосуванні до неї залякування, насильства, фізичного і морального примусу з метою отримання відомостей, примушення особи до подання свідчень проти самої себе самої, а також про армію іншої воюючої сторони чи про її засоби оборони;

- ст. 3, 32, 147 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949, ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, ст.ст. 23, 46 Конвенції «Про закони і звичаї війни на суходолі та додатку до неї» від 18.10.1907, що виразилося у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а саме, у спричиненні тілесних ушкоджень тілу та здоров`ю цивільній особі, в тортурах та нелюдяному поводженні з цивільною особою.

Таким чином, за вищевикладених обставин, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні жорстокого поводження з цивільним населенням та інших порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинені групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 та ч. 1 ст. 438 КК України.

Так, 28.09.2023 складено, але не вручено повідомлення про підозру військовослужбовцю Збройних сил Російської Федерації ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України, у зв`язку із перебуванням останнього на території держави-агресора.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив задовольнити з підстав зазначених в клопотанні.

Захисник заперечив, щодо заявленого клопотання, просив суд відмовити у задоволенні клопотання., вважаючи його необгрунтованим.

Враховуючи думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 297-1 КК України передбачено, що спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого підозрюваним, стосовно якого уповноваженим органом прийнято рішення про передачу його для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Положеннями ч. 2 ст. 297-2 КПК України, визначено, що у клопотанні про здійснення

спеціального досудового розслідування з підстав, передбачених цим Кодексом, крім передбачених абзацом другим частини другої статті 297-1 цього Кодексу, зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини; 4) відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук; 5) виклад обставин про те, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; 6) перелік свідків,яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому

статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру,однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Так, 03.10.2023 року вручено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч.2 ст. 438 КК України, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та повістки про виклик на допит в якості підозрюваного на 18.10.2023, 19.10.2023 та 20.10.2023 опублікувано повідомлення про підозру та повістки про його виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, зокрема, в офіційній газеті органів державної виконавчої влади України, «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

18.10.2023 ОСОБА_8 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

19.10.2023 ОСОБА_8 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

20.10.2023 ОСОБА_8 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

Згідно з повідомленням ГВ КІБ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, останній у складі збройних сил російської федерації, які окупували населений пункт Київської області, виїхав з території України на територію Російської Федерації, де й знаходиться до теперішнього часу.

Разом з тим, під час проведення досудового розслідування встановити місцезнаходження підозрюваного не вдалося.

Відповідно відомостей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України останній у період з 01.01.2018 по 28.09.2023 перетин державного кордону України не здійснював.

20.10.2023 підозрюваного ОСОБА_8 оголошено в розшук.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, копії яких надаються суду, а саме:

показання потерпілих, свідків, протоколи впізнання за фотознімками з потерпілими та свідками, протоколи слідчих експериментів, повідомлення про підозру, пам`ятка підозрюваного та повістки про виклик на слідчі дії, постанова про оголошення підозрюваного в розшук.

Таким чином, за вищевикладених обставин, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні жорстокого поводження з цивільним населенням та інших порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинені групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 та ч. 1 ст. 438 КК України.

У ході проведених оперативно-розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_8 перебуває на території рф.

Постановою Верховної Ради України «Про комплекс невідкладних заходів щодо практичної реалізації міжнародно-правової відповідальності Російської Федерації за збройну агресію проти України» від 20 березня 2018 року № 2356-VIII, Російську Федерацію визнано державою-агресором.

В подальшому підозрюваного оголошено в міжнародний розшук, про що винесено відповідну постанову.

За таких підстав, беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_8 ухиляється від явки до органу досудового розслідування, що перешкоджає проведенню з ним слідчих та процесуальних дій із забезпеченням прийняття законного процесуального рішення у даному кримінальному провадженні в розумні строки, підозрювана особа оголошена в міжнародний розшук, оскільки перебуває за межами України, тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 36, 40, 139, 297-1, 297-2 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001170, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.12.2022 року за підозрою громадян рф ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 1,2 ст. 438 КК України, підозрюваного громадянина російської федерації ОСОБА_8 (російською мовою ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, місце проживання та реєстрація якого за адресою: АДРЕСА_1, заступника командира взводу снайперів 1 повітрянодесантного батальйону 104 десантно-штурмового полку 76 десантно-штурмової дивізії повітрянодесантних військ ЗС РФ, старшого сержанта.

Роз`яснити, що у разі якщо підозрюваний, стосовно якого слідчим суддею постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, затримана або добровільно з`явилась до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснюється із загальними правилами, передбаченими КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1