ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2596/23 Справа № 242/1835/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

26.09.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу начальника Авдіївського відділу Костянтинівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 10.05.2023р., яким обвинувачену

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Авдіївка Донецької області, яка фактично мешкає в АДРЕСА_1

визнано винуватою за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та на підставі ст.ст. 70, 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців,

за участю прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком обвинувачену ОСОБА_7 визнано винуватою за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та на підставі ст.ст. 70, 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.

Вирок оскаржено прокурором, який не оскаржуючи фактичних обставин справи, доведеності винуватості обвинуваченої, кваліфікації її дій, та призначеного покарання, не погодився із висновками суду першої інстанції про необхідність стягнення на користь держави витрати за проведення експертизи у загальному розмірі 320грн.:

- вказує, що експерт ОСОБА_9 є атестованим судовим експертом, що має відповідну кваліфікацію та проведення судової товарознавчої експертизи та включена до Державного реєстру судових експертів, проте вона не є працівником державних експертних установ;

- зазначає, що держава витрат у даному кримінальному провадженні не понесла, тому відсутні підстави для стягнення судових витрат на користь держави з обвинуваченої;

- прохає оскаржуваний вирок змінити через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, та виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на те, що «відповідно до ст. 124 КПК України із обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню витрати на проведення експертизи у загальному розмірі 320грн.», виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на те, що необхідно «стягнути із обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи у загальному розмірі 320грн.»

Про дату, час та місце судового розгляду учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, обвинувачена до судового засідання не з`явилась, вимоги апеляційної скарги не погіршують становище обвинуваченої, тому її відсутність не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, прохав її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Оскаржуваним вироком обвинувачену визнано винуватою у тому, що вона 07.03.2021р., перебуваючи у будинку за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_10 , АДРЕСА_1 , під час вживання алкогольних напоїв з потерпілим ОСОБА_10 отримала від нього належну потерпілому банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» з метою придбання лікарських засобів та алкогольних напоїв. Після здійснення покупок в обвинуваченої раптово виник умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді матеріальної шкоди, з корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучі особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які в установленому законом порядку не знята і не погашена, обвинувачена повторно здійснила крадіжку коштів з вказаної картки АТ КБ «ПриватБанк» двома операціями на загальну суму 15000 грн., шляхом зняття готівки з вищевказаного банкомату. Продовжуючи свій злочинний намір обвинувачена у магазині «Vodafon D81», який розташований в м. Авдіївка, пр. Центральний, 15, Донецької області за допомогою банківської картки АТ КБ «ПриватБанк», яка належить потерпілому, придбала мобільний телефон торгівельної марки «Realme C3 3/64 gb», навушники торгівельної марки «Xiaomi Mi True Earbu DS Basic Black, стартовий пакет «Vodafon Joice» на загальну суму 4448,10 грн. Після чого обвинувачена, продовжуючи свій злочинний намір, 07.03.2021р. в магазині «Модний», який розташованого в м. Авдіївка, пр. Центральний, 3, Донецької області, придбала жіночий гаманець червоного кольору за 200 грн., за вищевказаною адресою в магазині «Трафік» здійснила покупку зовнішнього акумулятора торгівельної марки «Xiaomi Redmi» на 1000 mAh за 559 грн., чим завдала матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 19448,10 грн. Здобуті злочинним шляхом грошові кошти обвинувачена витратила на власний розсуд.

Крім того, в цей же день, 07.03.2021 р. обвинувачена у денний час доби, будучи особою, раніше судимою за скоєння корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, прийшла до будинку, де мешкає потерпілий, де, діючи протиправно, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння шахрайським шляхом майном потерпілого, маючи на меті особисте збагачення, зловживаючи довірою потерпілого, звернулася до потерпілого з надуманим проханням про передачу їй мобільних телефонів для здійснення дзвінка. Потерпілий, довіряючи обвинуваченій, будучи помилково впевненим в правомірності її дій, добровільно надав згоду обвинуваченій на використання своїх мобільних телефонів марки «Tecno» моделі ВВ2 16/1 gb imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , колір «Sandstone Black» вартістю 1562 грн. та «Samsung Duos», вартістю 800 грн., чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2362 грн. Отриманими шахрайським шляхом мобільними телефонами обвинувачена розпорядилася на власний розсуд.

Дії обвинуваченої кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майно шляхом зловживання довірою (шахрайство), а також шляхом обману.

Фактичних обставин справи, доведеності винуватості обвинуваченої, кваліфікації її дій, та призначеного покарання, прокурором в апеляційному порядку не оскражуються, прокруорм не погодився із висновками суду першої інстанції про необхідність стягнення на користь держави витрати за проведення експертизи у загальному розмірі 320грн., тому вирок відповідно до вимог ст. 404 КПК України переглядається в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при ухваленні оскаржуваного вироку, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до ст. 124 КПК України із обвинуваченої на користь держави підлягають стягненню витрати на проведення експертизи у загальному розмірі 320 грн.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись із таким висновком суду за таких підстав.

Відповідно до обвинувального акту, у кримінальному проваджені проведена судова товарознавча експертиза № 924/21 віж 17.03.2021р., проведення якої доручено судовому експерту ОСОБА_9 , на яку витрачено 320грн. Проте, експерт ОСОБА_9 не є працівником державних експертних установ, та не діє від імені держави, тому стягнення витрат на проведення судової експертизи з обвинуваченої на користь держави, як вирішено судом першої інстанції, є безпідставним та не відповідає вимогам ст. 124 КПК України.

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, а вирок суду підлягає зміні в частині виключення з мотивувальної та резолютивної частини посилання не необхідність стягнення з обвинуваченої на користь держави витрати за проведення експертизи у загальному розмірі 320грн.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 10.05.2023р., яким обвинувачену ОСОБА_7 визнано винуватою за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та на підставі ст.ст. 70, 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців задовольнити.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 10.05.2023р., яким обвинувачену ОСОБА_7 визнано винуватою за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та на підставі ст.ст. 70, 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців змінити в частині стягнення з обвинуваченої на користь держави витрат на проведення експертизи у загальному розмірі 320 грн.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на те, що «відповідно до ст. 124 КПК України із обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню витрати на проведення експертизи у загальному розмірі 320грн.»

Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на те, що необхідно «стягнути із обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи у загальному розмірі 320грн.»

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді