Справа№ 693/14/24
1-кс/693/9/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

11.01.2024 року м. Жашків

Слідчий суддя Жашківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши подане в рамках кримінального провадження № 0000433 від 02.12.2023 слідчим СВ відділу поліції № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Жашківського відділу Уманської окружної прокуратури ОСОБА_4 , клопотання про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Свідчий СВ відділу поліції № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим відділенням ВП № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000433 від 02.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

До ВП № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що 13.11.2023 року невстановлена особа чоловічої статі, за допомогою номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , шляхом шахрайських дій, шляхом обману, під приводом продажу кухонного блендеру, з використання електронно-обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 400 гривень.

За вказаним фактом слідчим відділенням ВП № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області в порядку ст. 214 КПК України 02.12.2023 розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000433 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

10.01.2024 в період часу з 06 год. 56 хв. по 08 год. 00 хв. на підставі ухвали слідчого судді Жашківського районного суду від 05.01.2024, слідчим СВ ВП №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , з метою виявлення та вилучення речей, що можуть бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні, проведено обшук на території домоволодіння за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході даного обшуку, на пропозицію добровільно видати зазначені в ухвалі речі, ОСОБА_6 видав свій особистий мобільний телефон марки «Huawei» чорного кольору, який було вилучено та поміщено до сейф-пакету НПУ ГСУ №PSP2163598, окрім того, вході проведення обшуку у приміщені кухні житлового будинку, на холодильнику виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Sаmsung» золотистого кольору, який поміщено до сейф-пакету НПУ ГСУ №PSP2163595, у приміщенні літньої кухні, в одній з шухляд серванту виявлено та вилучено флеш-накопичувач марки «Apacer», який поміщено до сейф-пакету НПУ ГСУ №INZ1028130.

10.01.2024 вказані речі слідчим оглянуті, визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Як випливає з аналізу ст. 167, 170 КПК України фактичною підставою для арешту майна можуть бути достатні підстави вважати, що речі, документи, гроші, серед іншого, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та/або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Необхідно зазначити, що наявні розумні підозри вважати, що вилучені в ході обшуку об`єкти є речовими доказами розслідуваного злочину, оскільки фактичні дані, що в них містяться підтверджують існування обставин, що входять до предмета доказування у кримінальному провадженні, перелік яких визначений ст. 91 КПК України.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Наявні підстави вважати, що не накладення арешту на вищевказані вилучені об`єкти створить ризики їх втрати або знищення, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, що пов`язано з їх фізичними властивостями.

Повернення вилучених об`єктів створить умови для їх втрати або знищення, що призведе до позбавлення органу досудового розслідування суттєвих речових доказів.

Наявність конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння вилученими об`єктами, підтверджується даними протоколу обшуку.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші та інші цінні речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінального правового характеру, або може підлягати спеціальний конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи, або для забезпечення цивільного позову.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК, України арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будьякій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти на цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні, підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Ч. 4 ст. 170 КПК України вказує, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набранням рішення законної сили. При цьому гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, повертаються законним володільцям, а в разі не встановлення їх передаються в дохід держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Таким чином, накладення арешту під час досудового розслідування у кримінальному провадженні на вилучені об`єкти необхідно здійснити у зв`язку з тим, що в подальшому вони можуть використовуватись у кримінальному провадженні як докази.

Слідчий, прокурор у судове засідання не з`явилися.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

У відповідності до вимог ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися слідчий за погодженням з прокурором. У клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, перелік і види майна, що належить арештувати, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Вимогами ст.172 КПК України визначено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт, підстави застосування арешту майна, перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення, порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб. Ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено. Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення. Підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

Частина 11 статті 170 Кримінально процесуального кодексу України вказує, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи вищевикладене та правову підставу для арешту майна, з метою всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, розкриття даного кримінального правопорушення, а також з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, що мають значення для досудового слідства, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі: мобільний телефон марки «Huawei» чорного кольору, який було вилучено та поміщено до сейф-пакету НПУ ГСУ №PSP2163598, мобільний телефон марки «Sаmsung» золотистого кольору, який вилучено та поміщено до сейф-пакету НПУ ГСУ №PSP2163595, флеш-накопичувач марки «Apacer», який вилучено та поміщено до сейф-пакету НПУ ГСУ №INZ1028130, з метою забезпечення зберігання речових доказів.

Керуючись ст.ст.98, 107, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі: мобільний телефон марки «Huawei» чорного кольору, який було вилучено та поміщено до сейф-пакету НПУ ГСУ №PSP2163598, мобільний телефон марки «Sаmsung» золотистого кольору, який вилучено та поміщено до сейф-пакету НПУ ГСУ №PSP2163595, флеш-накопичувач марки «Apacer», який вилучено та поміщено до сейф-пакету НПУ ГСУ №INZ1028130, з метою забезпечення зберігання речових доказів.

Заборонити розпорядження, відчуження та будь-яку іншу зміну права власності та речових прав на вказане майно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Черкаського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_7