ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 12.10.2023 року в кримінальному провадженні №0001748 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернівці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого:

- 25.06.2019 вироком Садгірського районного суду за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт терміном 120 годин;

- 02.04.2021 вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 310 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 7 місяців;

- 10.09.2021 вироком Садгірського районного суду за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки З місяці, на підставі ст. 71 КК України, приєднано 1 місяць по вироку цього ж суду від 02.04.2021 до відбуття 2 років 4 місяців позбавлення волі, 27.02.2022 року Указом Президента України "Про помилування" №76/2022 звільнений від подальшого відбування покарання,

обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні кримінального

ЄУНСС 726/1782/23 НП 11кп/822/454/23 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_8

правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України і йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишено у виді тримання під вартою. Початок строку відбування покарання вирішено обчислювати з 26.06.2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 1912 гривень.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 15 травня 2023 року, приблизно о 20:00 год., перебуваючи за адресою м. Чернівці вул. Джерельна, діючи в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022 та діє по даний час, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто вважаючи, що діє непомітно, з корисливих мотивів, умисно, повторно, проник на територію приватного господарства за адресою АДРЕСА_2 , де викрав набір ключів (головки) у пластиковому кейсі, вартістю 4000 грн., бензинову косарку марки «Урал» модель «БТ-4200», вартістю 1551 грн. 60 коп. та бензинову косарку марки «Foresta» модель «FC-443», вартістю 2879 грн. 72 коп., які знаходились біля будинку та належать ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 8431 грн. 32 коп.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив його змінити та застосувати ст. 69 КК України, пом`якшивши йому призначене покарання.

Не заперечуючи правової кваліфікації дій та доведеності вини у скоєнні кримінального правопорушення, вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважає, що судом залишено поза увагою, що він повністю відшкодував шкоду потерпілому та останній не має до нього претензій і просив суд суворо не карати його, є учасником бойових дій, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також обвинувачений, відповідно до ст. 616 КПК України, дав свою згоду на відправку його на війну, оскільки він має бойовий досвід.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_10 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів приходить до таких висновків.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, що наведені у вироку, підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка і не оспорюється апелянтом.

Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції здійснювався згідно з правилами, передбаченими ч.3 ст. 349 КПК України.

А тому колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які ніким не оспорено.

Доводи обвинуваченого про невідповідність призначеного йому покарання внаслідок його надмірної суворості та щодо наявності підстав для застосування ст. 69 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з приписами ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, з 2000 р. зареєстрований в Чернівецькому наркологічному диспансері з діагнозом: синдром залежності до опіоїдів. Лікувався стаціонарно в 2006 році з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання, і прийшов до правильного висновку про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально.

Що стосується доводів апелянта про те, що він повністю відшкодував шкоду потерпілому та останній просив суворо його не карати, є сумнівними.

Даних про відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди потерпілому, матеріали справи не містять і таких не було надано апелянтом.

Крім того, з журналу судового засіданні вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 не був присутнім в судових засіданнях в Садгірському районному суді.

Разом з тим, судом першої інстанції не було враховано те, що обвинувачений є учасником АТО, має статус учасника бойових дій (т.1 ма.с.101).

А тому колегія суддів визнає пом`якшуючою покарання обвинуваченому обставиною його участь в бойових діях по захисту Батьківщини.

З урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, даних про його особу, вартість викраденого майна, пом`якшуючих покарання обвинуваченому обставин, а саме його щире каяття, активне сприяння в розкриті злочину, його участь в АТО по захисту Батьківщини, які колегія суддів визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, колегія суддів вважає, що ОСОБА_11 необхідно призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, а саме нижче від найнижчої межі, передбаченою санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України колегія суддів не вбачає.

Що стосується згоди обвинуваченого на відправку його на війну, то вирішення цього питання знаходиться поза межами компетенції суду апеляційної інстанції.

На підставі наведеного та керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Садгірського районного суду м .Чернівців від 12 жовтня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України в частині призначення покарання змінити.

Призначити ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 роки позбавлення волі.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя