ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12 вересня 2023 року за №0001440, за обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого повну середню освіту, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , маючого звання солдата, перебуваючого на посаді радіотелефоніста відділення зв`язку 11 дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 299 від 12.11.2022 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду радіотелефоніста 11 підрозділу цієї військової частини та зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Так, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», які регламентують порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши злочин проти власності за наступних обставин.

11 вересня 2023 року, близько 10.00 год., у ОСОБА_5 , коли він перебував в орендованій квартирі своєї знайомої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , з її дозволу, виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення майна останньої.

Далі, цього ж дня, близько 10 год. 10 хв., ОСОБА_5 , реалізовуючи свій попередній злочинний намір, переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи та протиправного заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що на території України введено воєнний стан, скориставшись тим, що за його діями не спостерігають сторонні особи, шляхом вільного доступу, перебуваючи в спальній кімнаті зазначеної квартири, знайшов у шухляді комоду та таємно викрав: каблучку з двома зірочками з білим камінням зі сплаву золота 585 проби масою 3,80 грами без урахування маси каміння білого кольору, без видимих пошкоджень, вартість якої згідно висновку експерта складає 8960 гривень 57 копійок, одну пару сережок з камінням коричневого кольору зі сплаву золота 585 проби, масою 2,90 грами без урахування маси каміння коричневого кольору, без видимих пошкоджень, вартість яких згідно висновку експерта складає 6838 гривень 32 копійки, підвіску з виглядом лева зі сплаву золота 585 проби масою 3,76 грами, без видимих пошкоджень, вартість якої згідно висновку експерта складає 8866 гривень 24 копійки, брошку у вигляді квітки з листям зі сплаву золота 585 проби, масою 3,30 грама, без видимих пошкоджень, вартість якої згідно висновку експерта складає 7781 гривень 54 копійки, одну сережку зі сплаву золота 585 проби з перлиною, масою без каміння 2,07 грама, без видимих пошкоджень, вартість якої згідно висновку експерта складає 2683 гривень 42 копійки, підвіску у вигляді дерева з камінням білого кольору зі сплаву золота 585 проби, масою 3,20 грама без урахування маси каміння білого кольору, без видимих пошкоджень, вартість якої згідно висновку експерта складає 7545 гривень 74 копійки, каблучку з камінням білого кольору зі сплаву золота 585 проби масою 4,20 без урахування маси каміння білого кольору, 19 розміру, без видимих пошкоджень, вартість якої згідно висновку експерта складає 9903 гривень 78 копійок, одну сережку з камінням білого кольору зі сплаву золота 585 проби масою 2,80 грами без урахування маси каміння білого кольору, без видимих пошкоджень, вартість якої 3629 гривень 75 копійок, ланцюжок зі сплаву золота, плетіння «Арабіка», довжиною 50 см, 585 проби масою 3,22 грами, без видимих пошкоджень, вартість якого згідно висновку експерта складає 7934 гривень 76 копійок, підвіс хрестика зі сплаву золота 585 проби, масою 3,50 грами, без урахування маси 5 камінців ізумруду зеленого кольору, без видимих пошкоджень, вартість якого складає 8624 гривень 74 копійки, підвіс хрестика зі сплаву золота 585 проби, масою 1,07 грами, без видимих пошкоджень, вартість якого 2586 гривень 22 копійки, одну пару сережок з квадратним камінням зеленого кольору зі сплаву золота 585 проби, масою 2,50 грами без урахування маси квадратного каміння зеленого кольору, без видимих пошкоджень, вартість яких згідно висновку експерта складає 5895 гривень 11 копійок, каблучку з камінням коричневого кольору зі сплаву золота 585 проби масою 2,60 грами без урахування маси каміння коричневого кольору, 19 розміру, без видимих пошкоджень, вартість якої згідно висновку експерта 6130 гривень 91 копійка, каблучку двома каміннями зеленого кольору зі сплаву золота 585 проби масою 3,00 грами без урахування маси двох каменів зеленого кольору, 16 розміру, без видимих пошкоджень, вартість якої згідно висновку експерта становить 7074 гривень 13 копійок. В подальшому, ОСОБА_5 з викраденим майном вийшов із квартири, зник з місця вчинення кримінального правопорушення, чим спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 94 455 гривень 23 копійки (а.с.4-5)

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у скоєному злочині винуватим себе визнав повністю, пояснив, що восени у вересні 2023 року він посварився з потерпілою ОСОБА_4 .. Вона поїхала з м. Запоріжжя на лікування. Одного дня, на початку вересня 2023 року він слухав музику у квартирі потерпілої по АДРЕСА_2 . До цієї квартири у нього був вільний доступ з дозволу потерпілої, оскільки вона йому передала ключі від неї. Тоді вирішив взяти прикраси потерпілої щоб їй дошкулити. Потім зранку залишив цю квартиру разом з речами останньої та пішов до свого бойового товариша. Виявили його десь через 2-3 дні у квартирі побратима. В той час він розбив свій телефон і не міг нікому повідомити про своє місце перебування. Коли його виявили працівники поліції, то він відразу у всьому зізнався, видав речі та надав пояснення. Зараз він визнає, що такий його вчинок був великою помилкою. Вказав на те, що він розкаявся, перепросив у потерпілої, яка його вибачила і вони наразі порозумілися. Просив його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснила, що вона винаймає житло в АДРЕСА_2 . Через свою подругу вона познайомилася з ОСОБА_5 .. Останній не мав можливості проживати у квартирі його матері, де він має зареєстроване місце проживання, оскільки за той час, що він перебував на службі, квартиру зайняли їх родичі, які були внутрішньо-переміщеними особами. Так як за родом своєї зайнятості вона часто перебуває у відрядженнях, то вона згодилася на тимчасове проживання ОСОБА_5 в її орендованій квартирі. Затим, через те, що її стан здоров`я погіршився і вона потребувала відповідного лікування у неї виникла необхідність поїхати з м. Запоріжжя. Тоді, 03.09.2023 вона передала ключі від своєї орендованої квартири ОСОБА_5 .. Сама ж з 04.09.2023 поїхала на лікування. На лікуванні вона перебувала з 04.09.2023 по 08.09.2023. Після чого поїхала до м. Харкова, де проживають її малолітні діти та батьки. В м. Харкові вона перебувала до 11.09.2023. Приводом для того що вона була вимушена повертатися до м. Запоріжжя стало звернення до неї її орендодавця 10.09.2023, який сказав, що у квартирі по вул. Сталеварів щось коїться неладне, зокрема, сусіди почали скаржитися на гучні звуки серед ночі, галас та гуркіт. 11.09.2023 вона приїхала до м. Запоріжжя. Приблизно о 21.00 год. вона зустрілася з батьком ОСОБА_5 . ОСОБА_8 , який їй передав ключі від квартири АДРЕСА_3 . При цьому останній не зміг сказати, де знаходиться сам ОСОБА_5 .. Коли вона зайшла до квартири, то відразу помітила порушену обстановку. Потім вона зателефонувала ОСОБА_5 , але виявилося, що він її заблокував, зокрема у всіх месенджерах та Інтернет-платформах. На балконі нею було виявлено багато недопалків та слабоалкогольні напої. До того ОСОБА_5 не знав, де знаходяться її коштовності, але знав, де нею зберігаються грошові кошти. Через таку обстановку та відсутності будь-яких пояснень з боку ОСОБА_5 і його батька, вона тієї ж ночі зателефонувала до поліції. Через декілька хвилин до неї прибули співробітники карного розшуку, яким вона надала пояснення та виказала підозру, що вчинити такі дії міг ОСОБА_5 , оскільки тільки йому вона ввірила ключі від квартири. Додатково зазначила, що близьких стосунків у неї з ОСОБА_5 ніколи не було, вона вважала його своїм другом. Були випадки, що вона раніше йому ввіряла свої речі і він їх зберігав, тому вона йому довіряла. Тільки через те, що ОСОБА_5 не залишив їй будь-яких своїх контактів та не давав жодних пояснень, вона була змушена звернутися до поліції. Речі їй відразу повернули, всі вони в належному стані та їх товарний вигляд і вартість не змінилися. Наразі будь-яких претензій до обвинуваченого вона немає, цивільний позов не заявляла, оскільки шкода відшкодована повністю шляхом повернення майна, яке викрали. Вважала, що поведінка ОСОБА_5 могла бути викликана через проходження ним служби та його пригнічений стан психіки в той час. Виказала своє ставлення до покарання, яке, на її думку, повинно бути мінімальним та таких, яке не пов`язане з реальним позбавленням волі, оскільки обвинувачений є молодим чоловіком, який може створити сім`ю, пройти певну реабілітацію та жити у відповідності до правил поведінки і закону. Вказала на те, що вона його повністю вибачила, неприязних стосунків між ними не склалося, просила суворо обвинуваченого не карати.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він є власником квартири АДРЕСА_3 . Цю квартиру він передав в оренду ОСОБА_4 на підставі договору оренди від 20.12.2021. Коли він укладав з ОСОБА_4 договір оренди, то разом з нею був і ОСОБА_5 , з яким він тоді і познайомився. ОСОБА_4 повідомила його, що останній буде проживати разом з нею в цій квартирі. Деякий час ОСОБА_5 був відсутнім в цій квартирі. Потім десь в серпні 2022 він знову з`явився в ній. Перед тим, як він дізнався про крадіжку, йому на початку вересня 2023 року телефонували сусіди потерпілої ОСОБА_4 , та скаржилися на те, що у квартирі постійно шумно, хтось підіймає галас, свариться та гупає. Він знав, що ОСОБА_4 у той час не було в м. Запоріжжі, оскільки вона поїхала на лікування та за квартирою слідкував ОСОБА_10 . Про крадіжку він дізнався від ОСОБА_11 , вона сказала, що у неї викрали золоті прикраси, але які він точно не знає. Також, він дізнався, що з того часу ОСОБА_12 зник з цієї квартири та ніхто не знав, куди він подівся.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він проходив з ОСОБА_5 військову службу у добровольчому батальйоні. Знає його як надійного товариша. ОСОБА_12 хотів поїхати разом з їхнім батальйоном на передову, але вони як старші чоловіки відмовили його від цього, оскільки він дуже молодий. Через це ОСОБА_5 залишився у м. Запоріжжі. Деякий час він не знав про його долю, оскільки сам перебував в зоні активних бойових дій. Потім, десь влітку 2023 року вони зустрілися в м. Запоріжжі, почали спілкуватися. Десь у вересні 2023 року до нього прийшов ОСОБА_5 та попросився переночувати, сказав, що посварився з дівчиною. Потім до нього звернулися працівники поліції та цікавилися ОСОБА_5 .. Співробітники поліції зустрілися з ним та попросили відкрити їм квартиру, де тоді перебував ОСОБА_5 .. Він погодився, вони прийшли до його квартири і там дійсно ще перебував ОСОБА_12 . При ньому поліцейські пройшли до квартири та сказали ОСОБА_5 , що його підозрюють у крадіжці. На це ОСОБА_10 відразу зазнався та видав прикраси. Він не може пояснити чому ОСОБА_5 так вчинив, оскільки за час служби, останній проявив себе чесним чоловіком, йому можна було довіряти, так як той був досить відповідальним. Випадки вживання ОСОБА_5 алкогольних напоїв та наркотичних засобів йому не відомі, при ньому останній таких дій не вчиняв.

Надалі сторони не наполягали на виклику інших свідків за кримінальним провадженням, обмежившись допитом зазначених осіб.

Крім повного визнання вини, винуватість ОСОБА_5 підтверджується письмовими доказами:

-витягом з ЄРДР № 0001440 від 12.09.2023, відповідно до якого за заявою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були внесені відомості про те, що у період часу з 20.55 год. 03.09.2023 по 20.50 год. 11.09.2023, невстановлена особа, шляхом підбору ключа, в умовах воєнного стану, таємно вчинила крадіжку золотих прикрас з квартири АДРЕСА_3 , чим завдала потерпілій матеріального збитку на суму 144 000 грн. (а.с.81-84, Т.1) та відповідним рапортом від 11.09.2023 про отримання повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_4 щодо крадіжки золотих прикрас та вказівки на те, що ключі від вхідних дверей до квартири АДРЕСА_3 були у ОСОБА_5 , якого вона підозрює у цій крадіжці (а.с.90, Т.1);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11.09.2023 о 22.15 год., відповідно до якого ОСОБА_4 вказала на те, що її знайомий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв крадіжку її золотих прикрас на загальну суму 150 000 грн. з квартири АДРЕСА_3 (а.с.91, Т. 1);

-протоколом огляду місця події від 11.09.2023, який проводився за згоди законного користувача квартири ОСОБА_4 , з додатками у вигляді фототаблиці, відповідно до якого об`єктом огляду була квартира АДРЕСА_3 . Під час огляду місця події було встановлено, що дверний замок на вхідних дверях немає видимих слідів злому. Наведений опис облаштування двох житлових кімнат та балкону. В ході огляду вилучалися змиви РБК з підлоги приміщення коридору, з підлоги біля дивану в житловій кімнаті № 1; порожні пачки із-під цигарок LM та SOBRANIE по одній кожної марки, недопалки цигарок West та LM по одній кожної марки з підвіконня та табурету на балконі; фрагмент простирадла з РБК з простирадла, що знаходилось на дивані у кімнаті № 2; врізний замок з ключем з вхідних металевих дверей; коробка та коробочка з-під прикрас зі столу у кімнаті № 2; дві чашки, скляний стакан, три скляні пляшки з-під Ром-Коли зі столу на кухні та з підвіконня на балконі (а.с. 92-123, Т.1);

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.09.2023 з додатком у вигляді флешкари з відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_5 був затриманий 12.09.2023 о 19.14 год. за адресою: АДРЕСА_4 за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, про яке було повідомлено 11.09.2023 потерпілою ОСОБА_4 .. При затриманні ОСОБА_5 повідомив, що він посварився з дівчиною і тому викрав її прикраси щоб її налякати. При затриманні було проведено обшук ОСОБА_5 , під час якого вилучено золоті вироби у кількості 16 шт.; мобільний телефон «Аpple 6» у корпусі чорного кольору в розбитому стані (а.с. 127-148, Т.1);

-протоколом огляду предмету від 13.09.2023 з додатком у вигляді фототаблиці, відповідно до якого предметом огляду були золоті вироби, які вилучалися у ОСОБА_5 при його затриманні. Під час огляду встановлено, що всі вироби видимих пошкоджень на момент огляду не мають. Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що всі оглянуті вироби це її прикраси, які 11.09.2023 таємно викрав ОСОБА_5 маючи доступ до її квартири (а.с.150-159, Т.1);

-висновком судової трасологічної експертизи №СЕ-19/108-23/14405-ТР від 13.09.2023, відповідно до якого врізний сувальний замок, що вилучений 11.09.2023 при огляді місця події квартири АДРЕСА_3 , справний та може відмикатися та замикатись наданим ключем. На поверхнях коробу врізного сувального замку, вилученого 11.09.2023 при огляді місця події квартири АДРЕСА_3 , сліди знарядь злому відсутні (а.с.190-194, Т.1);

-висновком судової трасологічної експертизи №СЕ-19/108-23/14578-Д від 19.09.2023, відповідно до якого на поверхнях однієї пляшки з написом «РОМ КОЛА…», вилученої 11.09.2023 при огляді місця події квартири АДРЕСА_3 , виявлені три сліди папілярних узорів рук розмірами по вісях 12х18 мм, 13х16 мм та 12х14 мм. На поверхнях іншої пляшки з написом «РОМ КОЛА…», вилученої там же, виявлений один слід папілярного узору руки розміром по вісях 15х19 мм. На поверхнях одного стакану, вилученому там же, виявлений один слід папілярного узору руки розмірами по вісях 13х21 мм. На поверхнях однієї чашки білого та чорного кольорів, вилученої там же, виявлено три сліди папілярних узорів рук розмірами по вісях 13х19 мм, 12х16 мм та 12х15 мм. На поверхнях іншої пляшки та іншої чашки, вилучених там же, сліди папілярних узорів не виявлені. Сліди папілярних узорів рук розмірами по вісях 12х18 мм, 13х16 мм, 12х14 мм, 15х19 мм, 13х21 мм, 13х19 мм, 12х16 мм, 12х15 мм, виявлені на об`єктах дослідження, придатні для ідентифікації за ними особи (осіб) (а.с.202-211, Т. 1);

-висновком судової трасологічної експертизи № №СЕ-19/108-23/15714-ТВ від 09.10.2023, відповідно до якого ринкова вартість каблучки з двома зірочками з білим камінням зі сплаву золота 585 проби масою 3,80 г без урахування маси каміння білого кольору, без видимих пошкоджень на момент вчинення кримінального правопорушення, придбаної у 2009 році, станом на 11.09.2023, складає 8960,57 грн.. Ринкова вартість однієї пари сережок з камінням коричневого кольору зі сплаву золота 585 проби, масою 2,90 г без врахування маси каміння коричневого кольору, без видимих пошкоджень на момент вчинення кримінального правопорушення, придбаних потерпілою в 2009 році, станом на 11.09.2023, складає 6838,32 грн. (а.с.238-244, Т. 1);

-висновком судової трасологічної експертизи №СЕ-19/108-23/15707-ТВ від 11.10.2023, відповідно до якого ринкова вартість підвіски з зображенням лева зі сплаву золота 585 проби масою 3,76 г, без видимих пошкоджень на момент вчинення кримінального правопорушення, придбаної у 2009 році, станом на 11.09.2023, складає 8866,24 грн.. Ринкова вартість брошки у вигляді квітки з листям зі сплаву золота 585 проби, масою 3,30 г, без видимих пошкоджень на момент вчинення кримінального правопорушення, придбаної у 2009 році, станом на 11.09.2023, складає 7781,54 грн.. Ринкова вартість однієї сережки зі сплаву золота 585 проби з перлиною, масою без каміння 2,07 г, без видимих пошкоджень на момент вчинення кримінального правопорушення, придбаної у 2009 році, станом на 11.09.2023, складає 2683,42 грн. (а.с.2-8, Т. 2);

-висновком судової трасологічної експертизи №СЕ-19/108-23/15712-ТВ від 11.10.2023, відповідно до якого ринкова вартість підвіски у вигляді дерева з камінням білого кольору зі сплаву золота 585 проби, масою без врахування маси каміння білого кольору 3,20 г, без видимих пошкоджень на момент вчинення кримінального правопорушення, придбаної у 2008 році, станом на 11.09.2023, складає 7545,74 грн.. Ринкова вартість каблучки з камінням білого кольору зі сплаву золота 585 проби, масою без врахування маси каміння білого кольору 4,20 г, 19 розміру, без видимих пошкоджень на момент вчинення кримінального правопорушення, придбаної у 2009 році, станом на 11.09.2023, складає 9903,78 грн.. Ринкова вартість однієї сережки з камінням білого кольору зі сплаву золота 585 проби, масою без врахування маси каміння білого кольору 2,80 г, без видимих пошкоджень на момент вчинення кримінального правопорушення, придбаної у 2008 році, станом на 11.09.2023, складає 3629,75 грн. (а.с. 13-19, Т.2);

-висновком судової трасологічної експертизи №СЕ-19/108-23/15713-ТВ від 06.10.2023, відповідно до якого ринкова вартість ланцюжка зі сплаву золота 585 проби, плетіння «Арабіка», довжиною 50 см, масою 3,22 г, без видимих пошкоджень на момент вчинення кримінального правопорушення, придбаний у 2023 році, станом на 11.09.2023, складає 7934,76 грн.. Ринкова вартість підвісу хрестика зі сплаву золота 585 проби, масою 3,50 г, без врахування маси 5 камінців ізумруду зеленого кольору, на момент вчинення кримінального правопорушення, придбаний у 2023 році, станом на 11.09.2023, складає 8624,74 грн.. Ринкова вартість підвісу хрестика зі сплаву золота 585 проби, масою 1,07 г, без видимих пошкоджень, на момент вчинення кримінального правопорушення, придбаний у 2008 році, станом на 11.09.2023, складає 2586,22 грн. (а.с.24-31, Т.2);

-висновком судової трасологічної експертизи №СЕ-19/108-23/15708-ТВ від 10.10.2023, відповідно до якого ринкова вартість однієї пари сережок з квадратним камінням зеленого кольору зі сплаву золота 585 проби, масою без врахування маси каміння зеленого кольору 2,50 г, без видимих пошкоджень на момент вчинення кримінального правопорушення, придбаних у 2008 році, станом на 11.09.2023, складає 5895,11 грн.. Ринкова вартість каблучки з камінням коричневого кольору зі сплаву золота 585 проби, масою без врахування маси каміння коричневого кольору 2,60 г, 19 розміру, без видимих пошкоджень на момент вчинення кримінального правопорушення, придбаної у 2009 році, станом на 11.09.2023, складає 6130,91 грн.. Ринкова вартість каблучки з двома каміннями зеленого кольору зі сплаву золота 585 проби, масою без врахування маси двох каменів зеленого кольору 3,00 г, 16 розміру, без видимих пошкоджень на момент вчинення кримінального правопорушення, придбаної у 2008 році, станом на 11.09.2023, складає 7074,13 грн. (а.с.36-42, Т. 2).

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 , який не оспорював фактичні обставини справи, повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у вчиненому, показаннями потерпілої та свідків, дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 проходячи військову службу на посаді радіотелефоніста 11 дивізіону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану введеного згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в орендованій квартирі своєї знайомої ОСОБА_4 з її дозволу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, а саме ювелірні вироби, на загальну суму 94 455,23 грн., яке належить останній, та зник з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, тим самим мав реальну можливість ним розпоряджатися на власний розсуд, чим довів свій злочин до кінця.

Щодо застосування ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою «вчинення злочину в умовах воєнного або надзвичайного стану».

Верховна Рада України 03 березня 2022 року прийняла Закон України № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» (далі - Закон № 2117-IX), яким внесла зміни до частини четвертої статей 185-187, 189 та 191 КК України однакового змісту: їх доповнено кваліфікуючою ознакою вчинення злочинів «в умовах воєнного або надзвичайного стану».

Із 07 березня 2022 року (після набрання чинності Законом № 2117-IX) вчинення крадіжки в умовах воєнного стану кваліфікується за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вчинення крадіжки в умовах воєнного стану законодавець врахував як чинник, який суттєво підвищує суспільну небезпеку, будь-якої крадіжки, вчиненої в умовах воєнного стану, що обумовлює кваліфікацію вчиненого за відповідною частиною ст. 185 КК України.

ККС у своїх рішеннях вирішував питання кримінально-правової оцінки крадіжки, вчиненої в умовах воєнного стану, та застосовував норму закону України про кримінальну відповідальність (ч. 4 ст. 185 КК України) з урахуванням тих змін, які внесені Законом № 2117-IX.

Так, в ухвалі від 17 січня 2023 року (справа № 404/3367/22) Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що крадіжка була вчинена в умовах воєнного стану, тобто в період дії воєнного стану на території України, і підстав для перекваліфікації дій на ч. 1 ст. 185 КК України немає, оскільки вчинення злочину в умовах воєнного стану як кваліфікуюча ознака не є тотожним поняттям до обставин вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Крім того, ККС зазначив, що вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану та з використанням умов воєнного стану по своїй суті є різними за кримінально правовим значенням поняттями. Оскільки норма закону України про кримінальну відповідальність (ч. 4 ст.185 КК України) передбачає саме ознаку «вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану», то кваліфікація дій як особливо кваліфікованого складу крадіжки є правильною.

В ухвалах від 23 листопада 2022 року (справа № 466/1973/22), від 05 грудня 2022 року (справа № 175/965/22), від 31 липня 2023 року (справа № 369/9491/22), від 18 серпня 2023 року (справа №759/1736/23), від 01 вересня 2023 року (справа № 643/2261/23), від 08 вересня 2023 року (справа №725/585/23), а також у постановах від 02 березня 2023 року (справа № 477/378/22) та від 30 серпня 2023 року (справа №629/1724/22), переглядаючи судові рішення щодо осіб, засуджених за різні злочини з кваліфікуючою ознакою «вчинення злочину в умовах воєнного стану», ККС не ставив під сумнів правильність кваліфікації дій винних осіб за цією кваліфікуючою ознакою.

Колегія суддів Першої судової палати ККС, піддавши сумніву правильність кваліфікації діянь, інкримінованих за ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення злочину «в умовах воєнного стану» та сформовану на цій основі сталу судову практику, фактично не погоджується з рішенням законодавця про посилення кримінальної відповідальності, де передбачений у санкції ч. 4 ст. 185 КК України вид і розмір основного покарання, колегія судів сприйняла як такий, що призводить до порушення принципу індивідуалізації покарання. При цьому колегія суддів наводить лише статистику та власну оцінку призначених іншими судами покарань, як занадто жорстоких.

Об`єднана палата ККС у своєму рішенні від 15.01.2024 у справі №722/594/22 (провадження № 51-3186кмо22) не погодилася з означеними аргументами, оскільки колегія суддів Першої палати ККС, посилаючись на очевидну, на її думку, суворість покарання встановленого в санкції кримінально правової норми за вчинення діяння, що містить особливо кваліфікований склад крадіжки (в умовах воєнного стану), безпідставно ототожнює диференціацію кримінальної відповідальності, здійснення якої належить до виключних повноважень законодавця, і її індивідуалізацію судом за обтяжуючою обставиною «вчинення злочину з використанням умов воєнного стану» (п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України), внаслідок чого фактично пропонує втрутитися у сферу виключної компетенції законодавця шляхом відступу від імперативних приписів закону і фактичного створити нову норму закону про кримінальну відповідальність, що перебуває поза межами повноважень Суду, та знівелювати мету, якої прагнув законодавець за Законом № 2117-IX, виклавши диспозицію ч. 4 ст.185 КК України у відповідній редакції.

Згідно зі ст. 6 Конституції України державна влада в Україні поділяється на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Приймати закони в Україні повноважна тільки Верховна Рада України, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 85 Конституції України. Натомість відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням суду є здійснення правосуддя.

Таким чином, суд шляхом здійснення правосуддя лише застосовує норми закону, однак не може перебирати на себе функції законодавчого органу та своїми рішеннями відступати від правових норм чи змінювати їх. Верховний Суд (далі - ВС) є найвищим судом у системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (ч.1 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

До повноважень ВС, крім іншого, належить забезпечення однакового застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (п. 6 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Виходячи з наданих законом ВС повноважень, він повинен лише застосовувати норми закону, але аж ніяк не може підміняти законодавчий орган влади та своїми рішеннями відступати від норм закону, змінювати їх зміст, тим самим спотворювати закріплену в них законодавчу мету.

Об`єднана палата ВС враховувала, що за вирішенням питання про застосування ч. 4 ст. 185 КК України колегія суддів Першої судової палати ККС зверталася до Великої Палати Верховного Суду і ухвалою від 25 травня 2023 року (провадження № 13-27 кс 23) Велика Палата повернула це провадження для подальшого розгляду до ККС, не вбачаючи виключної правової проблеми, потреби відступу від попередніх висновків та від сформованої Судом практики.

Таким чином, колегія суддів Об`єднаної палати ККС дійшла висновку, що з урахуванням змін, внесених Законом України від 03 березня 2022 року № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», норма закону України про кримінальну відповідальність, передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, підлягає застосуванню у разі «вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану», а «вчинення злочину з використанням умов воєнного стану» (п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України) як обставина, що обтяжує покарання, може бути врахована судом лише в аспекті індивідуалізації кримінальної відповідальності.

Тому дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, зокрема, перебування у квартирі з дозволу потерпілої, ввірення йому останньою ключів від квартири, не відчуження та не пошкодження жодного золотого виробу, тобто фактичне не використання їх для свого збагачення; ставлення обвинуваченого до вчиненого - вину визнав повністю, щиро кається у вчиненому; повернення всього викраденого майна, дані про особу обвинуваченого, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працюючий, має постійне місце проживання, раніше не був судимий, неодружений, але має сім`ю, з якою у нього наразі склалися сталі та міцні стосунки, відсутність на його утриманні будь-яких осіб, проходив військову службу, обліковувався як солдат саме строкової служби, але приймав безпосередню участь у протистоянні військовій агресії з боку РФ. Був зарахований з 26.08.2022 курсантом першого курсу денної форми навчання Харківського національного університету Повітряних Сил абітурієнтів набору 2022. Після проходження навчання у військовому коледжі сержантського складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені АДРЕСА_5 для подальшого проходження служби, з 12.11.2022 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Задля характеристики особистості обвинуваченого як стороною обвинувачення, так і стороною захисту були надані відповідні документи. При дослідженні таких документів судом встановлено, що вони мають протилежний зміст. При оцінці характеризуючих даних суд виходить з того, що випадки вживання солдатом ОСОБА_5 алкогольних напоїв та наркотичних засобів окремими документами, які б складалися за такими фактами, не підтверджено. Натомість, відповідно до довідки начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 засвідчено те, що записів у документації цієї частини про направлення солдата ОСОБА_5 на консультації до нарколога, невропатолога чи психіатра за період з 24.04.2023 по 07.05.2023 немає. Відповідні препарати йому не призначалися. Також, в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 на питання суду пояснив, що він не знає випадків, коли б ОСОБА_5 під час несення військової служби перебував в алкогольному чи наркотичному стані, навпаки останній добре виконував свої обов`язки, вони як його товариші йому довіряли та могли на нього покластися. Такі пояснення свідка більшою мірою відповідають характеристиці особи ОСОБА_5 , яка надана стороною захисту з попереднього місця служби останнього.

Разом з цим, суд враховує довідку надану директором КНП «ОКЗ НПД» ЗОР ОСОБА_14 , що ОСОБА_5 з 2018 року оглядався лікарем-наркологом, востаннє 11.04.2022. Тобто таке може свідчити про те, що ОСОБА_5 певний час мав проблеми зі вживанням наркотичних засобів, про що також може свідчити наявність кримінального провадження за ч.1 ст. 309 КК України, яке було закрите на підставі ч. 4 ст. 309 КК України відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2018. При цьому, після квітня 2022 року будь-яких відомостей, які б були належним чином зафіксовані, щодо перебування ОСОБА_5 в стані як алкогольного, так і наркотичного сп`яніння матеріали провадження не містять.

При всій негативній характеристиці, яка складена відносно ОСОБА_5 командиром 11 підрозділу військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_15 від 11.05.2023, в ній же зазначається про те, що солдат ОСОБА_5 роботу відповідно до встановленого переліку проводить задовільно, ситуативно. Вимоги Статутів ЗС України у межах своїх функціональних обов`язків знає задовільно, але над підвищенням їх рівня не працює. Накази командирів виконує задовільно. Службовий обов`язок виконує задовільно. Фізично підготовлений задовільно.

При цьому, згідно наданої характеристики на солдата ОСОБА_5 за попереднім місцем служби командиром 3 взводу 1 стрілецької роти 59 окремого стрілецького батальйону старшим лейтенантом ОСОБА_16 , обвинувачений характеризується тільки з позитивного боку за всіма тими ж критеріями, які викладені і в характеристиці з військової частини НОМЕР_1 .

Також, стороною захисту була надана характеристика на ОСОБА_5 з боку громадської організації « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за період з 01.09.2014 по 31.05.2021. Згідно такої характеристики ОСОБА_5 займався спортом, активно брав участь у відповідних заходах, відмічені його бездоганні особисті якості. При цьому, суд при врахуванні наведених даних, в повній мірі не може залишити поза увагою обставини, які мали місце в травні 2018 року щодо наявності проблем у ОСОБА_5 з наркотичними засобами, що підтверджується як медичною довідкою, так і відомостями, які містяться у довідці щодо судимостей.

Таким чином, приймаючи до уваги всі вищезазначені характеризуючі дані щодо особистості обвинуваченого, суд вважає, що загалом за матеріалами даного кримінального провадження останній характеризується задовільно.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що наявність наданого витягу з ЄРДР щодо внесення відомостей про кримінальне провадження № 0001399 від 16.08.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України за фактом самовільного залишення ОСОБА_5 місця служби, не може свідчити про його винуватість в скоєнні цього злочину.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Також це регламентується ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України. Принцип презумпції невинуватості повинен бути одним з найголовніших у процесі здійснення кримінального переслідування особи, адже він спрямований на забезпечення права на справедливий суд і захисту особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Така презумпція закріплена в п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та становить один з найважливіших елементів справедливого кримінального процесу. Якщо судове рішення щодо обвинуваченого відображає думку, що він є винним, але ця думка сформована перед тим, як було доведено його винуватість відповідно до закону, це рішення порушує вимогу п. 2 ст. 6 Конвенції. Таке порушення наявне навіть за умови відсутності формальних заяв щодо винуватості обвинуваченого, але коли є підстави говорити, що національний суд ще до винесення судового рішення вважає обвинуваченого винним.

За таких обставин, суд вважає, що розцінення наявності таких відомостей, як таких, що негативним чином характеризують особу обвинуваченого, буде передчасним.

Також при визначені виду та міри покарання суд враховує, позицію сторони обвинувачення та потерпілої щодо необхідної міри покарання.

При цьому, суд враховує, що думка потерпілої може враховуватись судом при призначенні покарання, однак не є вирішальною.

Шкоду обвинуваченим фактично відшкодовано шляхом повернення потерпілій всього викраденого ним майна. Ринкова вартість такого майна визначена в розмірі 94 455,23 грн., що є досить значною сумою. При цьому, жодний із золотих виробів не був безповоротно втраченим, всі вони зберегли свій товарний вид та на них, після їх вилучення у обвинуваченого, не було виявлено видимих пошкоджень чи втручань, зокрема, щодо демонтажу інкрустованого каміння. Потерпіла ніяких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не мала, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявляла, в судових засіданнях послідовно наполягала на відсутності будь-яких вимог з її боку до ОСОБА_5 ..

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому, оскільки обвинувачений як під час досудового розслідування та і в судовому засіданні визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого, осуд своєї поведінки та бажання виправити ситуацію шляхом повернення майна та залагодження своєї вини перед потерпілою.

В цьому випадку, суд звертає увагу на те, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання обвинуваченим своєї вини та правдива його розповідь про всі відомі йому обставини вчиненого злочину. Судом не було встановлено, що останній приховує суттєві обставини вчиненого ним злочину, що значно ускладнювало б його розкриття. ОСОБА_5 вказував на те, що потрапивши в місце тимчасового утримання та перебуваючи під дією запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він остаточно і повною мірою зрозумів хибність свого вчинку, тому суд вважає, що його каяття можна визнати щирим та справжнім. Так, судом враховується, що щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Також суд звертає увагу на те, що для наявності щирого каяття особи не обов`язковим має бути встановлено активне сприяння у розкритті злочину. Активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК. Тобто передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Разом з цим, в даному випадку, як обставина, яка пом`якшує покарання судом також визнається активне сприяння розкриттю злочину, яке полягає в тому, що ОСОБА_5 при затриманні не чинив опір, правдиво надав пояснення як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду, відразу видав викрадене майно, що дало можливість в найкоротші терміни встановити істину по справі.

Додатково суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання це добровільне відшкодування заподіяної шкоди, шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами (ч. 2 ст. 50 КК України).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема одного епізоду злочинної діяльності, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, відсутність тяжких наслідків, вартість майна на яке здійснювалося посягання та його повернення в повному обсязі, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе при застосуванні до нього покарання у виді позбавлення воли в наближених до мінімальної межі санкції ч.4 ст.185 КК України.

Разом з цим, суд зазначає наступне.

Загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно визначені (якими встановлюються межі покарання) та альтернативні (якими передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому з огляду на положення ст. 75 КК законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Також, суд враховує те, що у ч. 2 ст. 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене та враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , той факт, що він свою провину визнав повністю та розкаявся, рахувався солдатом військової строкової служби під час повномасштабного вторгнення, з врахуванням прямо протилежних характеристик з різних місць проходження служби, суд загалом рахує, що за період виконання військового обов`язку останній характеризується задовільно, за місцем навчання та занять характеризується позитивно, раніше не судимий, є особою молодого віку з недостатнім життєвим досвідом, що може обумовлювати його поведінку та потребує загартування в соціумі, з належним періодичним контролем з боку відповідних органів, зокрема пробації, і проведення соціально-виховної роботи, з урахуванням декількох пом`якшуючих покарання обставин та відсутності обставин, які б його обтяжували, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, та інші обставини справи, зокрема фактичну відсутність завданої шкоди, повернення майна потерпілій, відсутність тяжких наслідків діяння, специфіку стосунків, які були між обвинуваченим та потерпілою на час події, позицію потерпілої ОСОБА_4 протягом усього часу розгляду справи та її ставлення до призначення покарання, суд вважає, що зазначене суттєво знижує суспільну небезпечність скоєного і обвинуваченого можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням в силу ст.75 КК України.

Також, враховуючи загальновідомий факт оголошеного воєнного стану, вік обвинуваченого, його задовільний стан здоров`я, суд вважає, що перебуваючи на волі останній не буде позбавлений можливості виконати свій конституційний обов`язок щодо захисту держави від ворожої військової агресії.

У випадку застосування ст.76 КК України до обвинуваченого, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, з урахуванням обставин кримінального правопорушення і даних про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, але в мінімальних межах санкції інкримінованої йому статті Кримінального кодексу, із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України та вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень, що в свою чергу забезпечить справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, яка переслідується за вчинення конкретного злочину.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України. Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Оскільки по справі залучався експерт на проведення судових трасологічних експертиз, тому процесуальні витрати підлягають стягненню з винної особи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 відповідно до ухвали суду від 12.12.2023 був змінений з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт без застосування електронних засобів контролю. Строк дії ухвали суду був визначений до 12.02.2024 включно. Відомості про порушення обвинуваченим умов перебування під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту носять формальний характер. Клопотань про зміну запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили суду не надано, але враховуючи, що судом призначено покарання з випробування, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили змінити обвинуваченому ОСОБА_5 умови перебування під дією запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту в певний період доби без застосування електронних засобі контролю.

Судом також враховано вимоги п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373-374, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно п. 1 та п.2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 змінити умови перебування під дією запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби з покладенням на нього певних обов`язків.

На цей час покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не відлучатися з місця свого зареєстрованого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби без дозволу суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави суму процесуальних витрат в розмірі 12 428 гривень, 00 копійок.

Речові докази:

- коробка, в якій знаходяться прикраси, а саме золоті вироби в кількості 16 шт., яка упакована у спеціальний пакет № 1609411, переданий на відповідальне збереження до камери схову речових доказів ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області передати потерпілій ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 за належністю;

- дві чашки, скляний стакан, упаковані в спеціальний пакет № 2092508 та врізний замок з ключем, упаковані в спеціальний пакет № 5486061 передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути потерпілій ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ;

- три скляні пляшки з-під напою «Ром-Кола», упаковані у спеціальний пакет № 2092508, дві пачки з-під цигарок, упаковані в спеціальний пакет № 1490644 - передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знищити;

- мобільний телефон марки «Apple 6» в корпусі чорного кольору в розбитому вигляді переданий на відповідальне зберігання гр. ОСОБА_17 , 1950 року народження, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_6 та доводиться ОСОБА_5 бабою, - передати останньому як власнику.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1