Провадження №1-кп/447/261/23
Справа №447/2698/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2023 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаїв Львівської області матеріали кримінального провадження № 0000135, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2023, про обвинувачення

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крупське Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11.02.2016 у справі №447/323/16-ц, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати аліменти щомісячно на користь ОСОБА_6 , на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 800 (вісімсот) гривень із усіх видів його доходу до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Так, ОСОБА_3 , будучи працездатним, обізнаним щодо наявності рішення суду про стягнення з нього аліментів та обов`язку виконувати дане рішення, зобов`язаним як батько утримувати неповнолітнього сина ОСОБА_8 , у період з 01.11.2022 по 31.07.2023 злісно ухилився від сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 12821,40 гривень, що сукупно склало суму виплат більше ніж за три місяці, загальна сума якої за період з 01.02.2016 по 31.07.2023 складає 28122 гривень 57 копійок, хоча мав реальну можливість до сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання сина.

Зокрема, ОСОБА_3 з 01.11.2022 по 31.07.2023, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , мав змогу заробляти гроші і сплачувати аліменти, однак злісно ухилився від сплати, оскільки він у вказаний період на лікуванні та на обліку в центрі зайнятості не перебував, не звертався за допомогою з приводу працевлаштування, будь-які кошти, які отримував за цей період, витрачав на власні потреби, не допомагав матеріально в утриманні свого сина при відсутності обставин, які б свідчили про поважність причин чи вимушеність несплати аліментів.

Таким чином, своїми умисними діяннями (діями та бездіяльністю) допустив заборгованість з виплати встановлених рішенням Миколаївського районного суду Львівської області коштів на утримання неповнолітнього сина, яка за період з 01.11.2022 по 31.07.2023 складає 12821,40 гривень, що перевищує сукупно суму виплат платежів за три місяці, загальна сума якої за період з 01.02.2016 по 31.07.2023 складає 28122 гривень 57 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненому визнав, повідомив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, пояснив, що йому було відомо про рішення Миколаївського районного суду Львівської області щодо сплати аліментів на утримання сина, однак вказне рішення суду не виконував, оскільки не мав можливості.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному проступку та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

У судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: вимога про судимість; копія паспорта громадянина України, характеристика №12-13/25, видана 17.08.2023 виконавчим комітетом Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області, згідно якої ОСОБА_3 характеризується позитивно; довідка №12-13/25 про склад сім`ї ОСОБА_3 , видана 17.08.2023 виконавчим комітетом Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області; довідки, видані 17.08.2023 КНП «Миколаївська міська лікарня» Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, згідно з якими ОСОБА_3 на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; копія рішення Миколаївського районного суду від 11.02.2016 у справі №447/323/16-ц.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, обставини вчинення такого, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, його вік, сімейний стан-розлучений, не працевлаштований, наявність обставини, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначити покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у виді громадських робіт.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, речові докази відсутні, судових витрат не понесено.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1