Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/8086/21
Провадження №1-кп/523/582/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

20.10.2023 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000070 від 07.01.2019 рокувідносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новокаїри, Бериславського району Херсонської області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-23.02.2018 року Ленінським р/с м.Полтави за ст.185 ч.2 КК України до 6 місяців арешту, звільнений 12.03.2018 року по відбуттю покарання;

-16.09.2020 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 2-х років позбавлення волі;

-05.10.2021 року Ленінським р/с м.Харкова за ст.185 ч.2; ст.186 ч.2, ст.70 КК України до 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі,

-

по звинуваченню в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 05.10.2019 року близько 19 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні торгового центру «Мій дім», який розташований за адресою: м. Одеса, проспект Добровольського, 137А, під приводом зателефонувати з мобільного телефону і не маючи наміру його повертати попросив у ОСОБА_6 належний їй мобільний телефон «Айфон 10Х», в корпусі чорного кольору, вартістю 30000 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора «Лайф» з номером НОМЕР_1 , вартістю 150 гривень та силіконова накладка рожевого кольору, вартістю 150 гривень.

Після отримання від потерпілої мобільного телефону, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 30300 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті, по суті справи пояснив, що він дійсно 05.10.2019 року у вечірній час доби, знаходячись у торгівельному центрі «Мій дім» по проспекту Добровольського в м.Одесі, взяв у потерпілої ОСОБА_6 мобільний телефон «Айфон 10Х», який потім не повернув. У скоєному кається, просив суворо не карати.

Від потерпілої по даному кримінальному провадженню надійшла заява с проханням розглянути справу за її відсутності.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєних ним кримінальних правопорушень, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати:

- по ч.2 ст.190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно, та винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії нетяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, засуджений вироком Ленінського р/с м.Харкова від 05.10.2021 року до 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі, офіційно не працює, не одружений, матеріальні збитки потерпілій не відшкодовані, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання - відсутні.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання - щире каяття.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання із застосуванням ст.70 ч.4 КК Україні, обвинуваченого та його захисника, які погодились із запропонованим прокурором покаранням, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання пов`язане із позбавленням волі.

Цивільні позови не заявлено. Витрати на залучення експертів - відсутні.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення передбачених ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2-х (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч. 4, 72 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного даним вироком більш суворим, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 05.10.2021 року, остаточно покарання ОСОБА_5 призначити у вигляді 4-х (чотирьох) років 6-ти (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту, відповідно до вироку Ленінського районного суду м.Харкова, тобто з 24.06.2020 року.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 в рамках зазначеного кримінального провадження не обиралась та скасуванню не підлягає.

Речові докази по провадженню - відсутні.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: