Справа № 357/8450/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Храпачі, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7

захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8

обвинувачений - ОСОБА_6

представник потерпілого ОСОБА_9

потерпілі - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

в с т а н о в и в:

29 липня 2020 року, близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, умисно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою ключа від цього ж будинку, місцезнаходження якого йому було відоме проник до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживає ОСОБА_13 , звідки викрав ноутбук марки «FUJITSU» модель: AH532/G52, вартістю 4450 гривень, який знаходився на стільці у спальній кімнаті вказаного будинку та у подальшому, шляхом відкриття воріт, на яких висів замок у відчиненому стані, проник до гаражного приміщення, що знаходиться на території вказаного домоволодіння, звідки вчинив крадіжку бензотримеру, марки «FORESTA FC-43», вартістю 2410 гривень 92 копійки.

У подальшому, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на загальну суму 6860 гривень 92 копійки.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 перебував у будинку АДРЕСА_3 .

Цього ж дня, близько 03 години в приміщенні кухні вказаного будинку в ОСОБА_6 виник конфлікт з ОСОБА_14 на ґрунті поведінки через тривале вживання алкоголю. В ході даного конфлікту у ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 .

ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, умисно наніс кулаками обох рук не менше 20 ударів по голові та тулубу ОСОБА_14 , після нанесення яких ОСОБА_14 втратив рівновагу та впав на бетону поверхню.

Внаслідок сукупних умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_14 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми тулуба з ушкодженням внутрішніх органів та крововтратою, а саме: ушкодження селезінки, ушкодження лівої нирки, наявності крові та згортків її в черевній порожнині, переломів ребер справа та зліва, крововиливів в місцях ушкоджень, синців, саден на тілі, від яких потерпілий ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 6 години помер на місці.

Вищевказані ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_14 настала від закритої тупої травми тулуба з ушкодженням внутрішніх органів та крововтратою.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України, не визнав.

При цьому з приводу інкримінованих йому дій щодо викрадення майна у потерпілого ОСОБА_13 дав наступні показання. Спочатку в судому засіданні 06.04.2021 заявив, що повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині. Не оспорює викладених в обвинувальному акті обставин вчинення злочину. Даючи вільні показання зазначив, що ночував у потерпілого. Вранці вони разом вийшли з дому він провів потерпілого до зупинки і повернувся назад, знав де є ключі так як потерпілий показав, відкрив будинок взяв ноутбук, а з гаража взяв тример та тут же, відійшовши, продав. Уточнив, потім, що речі заклав людям як в ломбарді, маючи намір потім викупити і повернути потерпілому, але оскільки у нього не було зв`язку з потерпілим то той повернувшись додому викликав поліцію. В подальшому, відповідаючи на запитання учасників провадження вказав, що з потерпілим він був знайомий раніше. За день до крадіжки вони зустрілися в селі та пішли до потерпілого додому, де вживали алкогольні напої. Він бачив де знаходились речі, бо вони також заходили в гараж. Потім він залишився у нього ночувати так як не хотів повертатись додому у такому стані та, оскільки посварився з батьками. Уточнив, що потерпілий дозволив йому залишатись у нього, а тому показав, де ключ від будинку. Вранці пішов до магазину, де знову вживав спиртні напої, хто з ним ще вживав не пам`ятає. Після чого від магазину пішов до будинку, щоб відпочити. Від магазину до будинку ОСОБА_15 було кілометри два. З ним йшов якийсь чоловік, він не знає чому той ішов, мабуть, щоб порозмовляти, або тому, що живе там. Пройшовши метрів 500, коли було ще далеко до будинку чоловік залишився у своїх справах, а ОСОБА_6 пішов далі. Коли прийшов до будинку та зайшов у нього то вирішив взяти речі, так як потрібні були гроші. Потерпілий дозволу брати його речі не давав. Взявши ноутбук і тример, закрив будинок і залишив подвір`я. Ноутбук заніс знайомій дівчині, а тример - хлопцю, повідомивши, що це його речі. Спочатку зазначив суду , що продав ці речі, потім уточнив, що віддав у заклад, щоб викупити їх, коли у нього будуть гроші, потім знову повідомив суду, що продав їх. За ці речі він отримав 1000 грн. Кошти витратив на придбання алкогольних напоїв та наркотиків. Стверджує, що якби не вживав алкоголь то злочин би не скоїв.

Відповідаючи на додаткові запитання в судовому засіданні 12.09.2023 обвинувачений змінив версію подій заволодіння майном та зазначив, що потерпілий мав борг перед ним в сумі 2000 грн. Після того як він йому нагадав про борг потерпілий запропонував в рахунок боргу взяти ноутбук та бензотример. Коли потерпілий їхав на роботу то показав, де знаходяться ключі, щоб він міг забрати речі. ОСОБА_6 вживав горілку в центрі села, а потім зустрівши ОСОБА_16 запропонував йому піти з ним, до будинку ОСОБА_13 , взяти речі щоб продати та купити горілку. ОСОБА_16 він залишив неподалік від будинку, щоб той не бачив куди він пішов. Чому ОСОБА_13 викликав поліцію не розуміє.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні таємного викрадення чужого майна у потерпілого ОСОБА_13 , його винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказами: показаннями потерпілого, свідків, документами: протоколами слідчих дій та матеріалами фотозйомки, відеозаписами; висновками експертиз, зокрема:

Показаннями допитаного 23.02.23 в суді потерпілого ОСОБА_13 , відповідно до яких він з ОСОБА_6 познайомився під час перебування в реабілітаційному центрі за рік до крадіжки. Приблизно на початку літа, дату та день не пам`ятає, приблизно о 17 годині вони зустрілися в с. Храпачі біля магазину і він запросив ОСОБА_6 до себе додому по АДРЕСА_4 випити вина та відпочити. Вони вжили приблизно 2 літра вина, від чого обидва перебували у стані алкогольного сп`яніння. Приблизно о 18 -18:30 закінчили вживати вино і він запропонував ОСОБА_6 заночувати у нього. Порозмовлявши ще пішли спати перед цим ОСОБА_6 дивився телевізор а він ноутбук. Наступного дня проснувшись приблизно о 6 год. 30 хв. чи 7 год. він розбудив ОСОБА_6 , і вони вийшли з будинку. Потерпілий поклав ключ до сараю, після чого, дійшовши до зупинки, вони розійшлись. Повернувшись приблизно о 21 год. додому він виявив, що усе було зачинено, нічого не пошкоджено, але з будинку зник ноутбук із зарядним пристроєм, а з гаража - бензокоса «Фореста». При цьому ключ від гаража лежав на своєму місці на підвіконні у веранді. Після цього він викликав поліцію. На даний час речі повернуті матеріальних претензій до ОСОБА_6 він не має. Будь які фінансові стосунки з ОСОБА_6 заперечує. Вважає, що покарання за скоєне не повинно бути суворим.

Показаннями допитаного 23.02.23 в суді свідка ОСОБА_17 , відповідно до яких як йому здається восени, коли було тепло він у якийсь з днів приблизно о 9 год. прийшов до свого товариша - сусіда ОСОБА_18 та приніс з собою 0,5 л самогону. Там також був ОСОБА_6 . Вони розпили самогон. Посидівши з годину ОСОБА_6 попросив піти з ним, щоб забрати речі, які його товариш просив продати. Вони пішли на другий кінець села. Він не знав до кого конкретно вони йдуть. Дійшовши до перехресть вулиць він залишився а ОСОБА_6 пішов у вулицю. Він чекав приблизно 20 хв. просидівши на лавці. Коли ОСОБА_19 повернувся то у нього була бензокоса зелена, ноутбук чорного кольору у рюкзаку та сказав, що ці речі потрібно продати. Проходячи біля магазину, вони зустріли знайомого ОСОБА_20 і той купив за 1000 грн. косу. Гроші забрав собі ОСОБА_6 . Свідок запропонував ОСОБА_6 купити ноутбук за 500 грн., який забрав разом з рюкзаком та продав за 700 грн. ОСОБА_21 . Повідомив, що знає потерпілого ОСОБА_15 , який проживає саме у тій стороні куди пішов ОСОБА_6 коли він залишився його чекати.

Показаннями допитаної 09.12.2022 в суді свідка ОСОБА_22 , відповідно до яких два роки назад до неї додому прийшов ОСОБА_23 і пропонував купити ноутбук, як він пояснив з конфіскату. Перед цим вона бачила ОСОБА_16 разом з ОСОБА_6 коли вони несли косу. ОСОБА_117 спочатку пропонував купити ноутбук а потім попросив, щоб він полежав у них.

Показаннями допитаного 09.12.2022 в суді свідка ОСОБА_24 , відповідно до яких влітку 2020 року до нього прийшов сусід ОСОБА_17 з ОСОБА_25 та ОСОБА_17 запропонував купити бензокосу «Фореста». Свідок заплатив 1000 грн., а ввечері дізнався, що коса крадена. Наступного дня приїхав слідчий і він віддав косу. ОСОБА_17 пояснив, що коса з конфіскату. Коса була з коробкою та документами.

Показаннями допитаного 07.09.2021 в суді свідка ОСОБА_26 , відповідно до яких у кінці липня 2020 року до нього в гості прийшли ОСОБА_16 та ОСОБА_6 , принесли горілку. Вони прийшли без запрошення, просто так, оскільки у нього завжди є закуска. Вони поспілкувались приблизно 2 години. Свідок зазначив, що того дня ОСОБА_16 та ОСОБА_6 приходили до нього один раз.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 30.07.2020 року внесено відомості до ЄРДР за № 0002844 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. (а.с. 115 том. № 2)

Рапортом помічника чергового Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_27 від 30.07.2020 року, відповідно до якого 29.07.2020 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 29.07.2020 о 21 год. 16 хв. за адресою: АДРЕСА_7 напротязі дня невідомі проникли до будинку, яким чином невідомо, викрали бензокосу та ноутбук. Підозрюється друг ОСОБА_28 , який знає місцезнаходження ключів від будинку. Заявник ОСОБА_29 (а.с.116 том. 2).

Заявою ОСОБА_13 від 29.07.2020, з якої видно, що ОСОБА_13 надав дозвіл працівникам поліції на огляд його будинку та гаражу за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 117 том. 2)

Протоколом огляду місця події від 29.07.2020 року та ілюстративною таблицею до нього, складеного у присутності понятих, у якому зафіксовано факт огляду будинку АДРЕСА_4 . Під час огляду вхідних дверей пошкоджень замків не виявлено (а.с.118-124 том. 2).

Заявою ОСОБА_13 від 29.07.2020, в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому йому особу, яка шляхом підбору ключа проникла до будинку та гаражу, що розташований за адресою АДРЕСА_4 та здійснила крадіжку ноутбуку марки «FUJITSU», мотокоси «FORESTA»та 60 м кабелю (а.с. 125 том. 2)

Протоколом отримання речей від 30.07.2020, складеного в с. Храпачі, на підставі ст. 93 КПК України, з якого видно, що слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_30 отримано від ОСОБА_22 ноутбук марки «FUJITSU» (а.с. 128 том. 2)

Протоколом огляду предметів від 30.07.2020, в якому зафіксовано огляд слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_30 ноутбуку чорного кольору марки «FUJITSU», модель: АН532/G52 та зарядного пристрою марки «FUJITSU», модель: ADP-80NB A. (а.с. 135-137 том. 2).

Протоколом отримання речей від 30.07.2020, складеного в с. Храпачі, на підставі ст. 93 КПК України, з якого видно, що слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_30 отримано від ОСОБА_24 бензотримера марки «FORESTA»(а.с. 139 том. 2).

Протоколом огляду предметів від 30.07.2020, в якому зафіксовано огляд слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_30 бензинового тримеру чорного та зеленого кольорів марки «FORESTA»(а.с. 140-143 том. 2).

Протоколом отримання речей від 11.08.2020, з якого видно, що слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_31 отримано від ОСОБА_13 коробку з інструкцією з експлуатації, гарантійний талон від бензотримера марки «FORESTA», коробку від ноутбуку марки «FUJITSU» (а.с. 145 том. 2).

Протоколом огляду предметів від 11.08.2020, в якому зафіксовано огляд слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_31 картонної коробки білого та зеленого кольорів, яка слугує упаковкою для бензотримера марки «FORESTA», а також інструкції з експлуатації та гарантійного талону (а.с. 146-149 том. 2).

Протоколом огляду предметів від 11.08.2020, в якому зафіксовано огляд слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_31 картонної коробки білого та чорного кольорів, яка слугує упаковкою ноутбука марки «FUJITSU» (а.с. 150-142 том. 2).

Висновком експерта судово-товарознавчої експертизи № 2639 від 12.08.2020, відповідно до якого, ринкова вартість ноутбуку марки «FUJITSU» , модель модель: АН532/G52, з урахуванням його використання з моменту покупки станом на 29.07.2020 складає 4450,00 грн. (чотири тисячі чотириста п`ятдесят гривень 00 копійок).

Ринкова вартість бензотримера марки «FORESTA» модель: FC-43,з урахуванням його використання з моменту покупки станом на 29.07.2020 складає 2410,92 грн. (дві тисячі чотириста десять гривень 92 копійки). (а.с. 156-161 том. 2).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.08.2020 року та доданим до нього диском з відеозаписом, проведеного за участю свідка ОСОБА_16 , з якого видно, що свідок ОСОБА_16 розповів, що 28.07.2020 він, щод похмелитися прийшов до ОСОБА_32 , де зустрів ОСОБА_6 , який запропонував йому піти допомогти продати речі, які йому дав ОСОБА_33 для продажу, на що він погодився. Прийшовши на АДРЕСА_8, ОСОБА_6 пішов за речами та сказав йому зачекати, через 30 хвилин останній повернувся з ноутбуком та бензокосою. Бензокосу вони продали ОСОБА_24 , а ноутбук залишив у ОСОБА_34 . (а.с. 164-167 том. № 2).

Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисту про визнання недопустимим джерелом доказів протоколу огляду місця події від 29.07.2020 та ілюстративну таблицю до нього, у якому зафіксовано факт огляду будинку АДРЕСА_4 . та зафіксовано відсутність пошкоджень замків та вхідних дверей (а.с.118-124 том. 2).

Доводи захисника про недопустимість указаного доказу ґрунтуються на невідповідності протоколу вимогам ст. 104-106 КПК України, а саме не зазначення у протоколі підстави проведення огляду місця події, не зазначення, що до нього додається фототаблиця, фототаблиця не містить посвідчувального підпису слідчого, не містить підписи понятих, та самого потерпілого, які були присутні під час проведення слідчої дії.

Як видно з протоколу огляду місця події від 29.07.2023 складеному слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_35 , у ньому дійсно не вказано підставу проведення огляду, а також не зазначено, що до нього додається фототаблиця, хоча вказано, що проводилося фотографування із зазначенням технічних характеристик фотокамери.

Як видно з доданої до протоколу огляду місця події фототаблиці у ній зазначено, що вона додається до протоколу огляду місця події від 29.07.2020 за адресою АДРЕСА_1 . Кожен надрукований на аркуші паперу фотознімок має по чотири кутових відтиски штампу слідчого відділення Білоцерківського відділу поліції, а на останньому аркуші фототаблиці зазначається, що фототаблицю склав ОСОБА_36 та проставлено підпис.

Таким чином хоча під час складання протоколу і не були дотримані у повному обсязі вимоги КПК України, однак в ході судового розгляду не встановлено, що указаний доказ здобуто внаслідок/в ході порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих Конституцією України та/або міжнародними договорами, якими гарантуються ці права і свободи.

В ході допиту в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 , який також був присутній під час проведення огляду місця події не висловлював жодних заяв щодо порушення його прав і свобод під час даної слідчої дії.

Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисту про визнання недопустимими джерелами доказів протоколу отримання речей від 30.07.2020, у якому зафіксовано факт отримання від свідка ОСОБА_22 ноутбука та протоколу отримання речей від 30.07.2020, у якому зафіксовано факт отримання від свідка ОСОБА_24 бензотримера (а.с.128, 139 том. 2).

Доводи захисника про недопустимість указаного доказу ґрунтуються на невідповідності протоколів вимогам ст. 104-106 КПК України, а саме не зазначення у протоколах підстав проведення цієї слідчої дії, місця проведення слідчої дії, незазначення додатків до протоколу, незазначення ідентифікуючих даних отриманих речей та непоміщення до сепцпакету з підписами учасників слідчої дії.

Як видно з протоколів отримання речей від 30.07.2023 від свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_24 складених слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_30 , у них вказано, що дані слідчі дії проводяться у зв`язку розслідуванням кримінального провадження №0002844 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України як на правову підставу слідчої дії слідчий посилається на положення ст. 93 КПК України, яка передбачає отримання від фізичної особи речей у добровільному порядку. У протоколі також вказано, що його складено в с. Храпачі. Також у протоколах відповідно зазначається марка ноутбука - «FUJITSU» та бензотримера - «FORESTA».

В ході допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_24 останні повністю підтвердили обставини, викладені у протоколі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 підтвердив, що йому повернуто саме викрадене, а не якесь інше майно.

Таким чином стороною захисту не наведені обставини, які б свідчили, що указаний доказ здобуто внаслідок/в ході порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих Конституцією України та/або міжнародними договорами, якими гарантуються ці права і свободи, а наведені незначні порушення норм КПК України чи неповнота при складанні протоколу самі по собі не тягнуть визнання доказів недопустимими, а підлягають оцінці в розрізі вирішення питання доведеності вини обвинуваченого.

Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисту про визнання недопустимими джерелами доказів протоколів огляду предметів від 30.07.2020, складених слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_30 , у яких зафіксовано факт огляду ноутбука (а.с. 135-137 т.2) та бензотримера (а.с. 140-143 т.2)

Доводи захисника про недопустимість указаних доказів ґрунтуються на невідповідності протоколів вимогам ст. 104-106 КПК України, а саме не зазначення у протоколах підстав проведення цієї слідчої дії, незазначення додатків до протоколу, а також незрозумілість походження цих речей з огляду на ту обставину, що у протоколах отримання речей індивідуальні їх ознаки не наведено.

На переконання суду стороною захисту не наведені обставини, які б свідчили, що указані докази здобуто внаслідок/в ході порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих Конституцією України та/або міжнародними договорами, якими гарантуються ці права і свободи, а наведені обставини порушень норм КПК України чи неповнота при складанні протоколів підлягають оцінці в розрізі вирішення питання доведеності вини обвинуваченого.

Також на думку сторони захисту наступні докази сторони обвинувачення, а саме

- протокол огляду місця події від 29.07.2020,

- протокол отримання речей від 30.07.2020 у свідка ОСОБА_22 ,

- протокол отримання речей від 30.07.2020 у свідка ОСОБА_24 ,

- протокол огляду предметів від 30.07.2020 - ноутбука,

- протокол огляду предметів від 30.07.2020 - бензокоси,

- протокол отримання речей від 11.08.2020 та протокол огляду речей від 11.08.2020 (коробок від бензокоси та від ноутбуку);

-протокол слідчого експерименту від 15.08.2020 зі свідком ОСОБА_121

які зібрані у період з 29.07.2020 до 17.08.2020 слід визнати недопустимими, оскільки вони отримані групою слідчих, які не мали належних повноважень на здійснення досудового розслідування у справі та під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів) які не мали на те законних повноважень. При цьому захист посилається на відсутність у справі відповідної постанови керівника слідчого підрозділу про створення групи слідчих та визначення старшого слідчого групи слідчих. Крім того посилається на постанову заступника керівника місцевої прокуратури від 17.08.2020, якою лише із указаної дати у кримінальному провадженні призначено прокурора ОСОБА_37 .

Вирішуючи питання допустимості доказів суд виходить з наступного.

Суд погоджується з позицією сторони захисту що процесуальне рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має прийматися у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови. Витяг з ЄРДР не може замінити процесуального рішення про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні.

Саме такий правовий висновок відображено у рішенні Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 724/86/20, провадження № 51-1353кмо21

Однак як видно з матеріалів кримінального провадження у ньому наявний витяг з ЄРДР сформований 28.08.2020 у якому зазначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002844 здійснювалося слідчим ОСОБА_31 , процесуальні керівники здійснюють прокурори ОСОБА_38 та ОСОБА_39 (а.с. 115 т. 2)

Відповідно до доручення про проведення досудового розслідування від 30.07.2020 начальник СВ ВП Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області доручила проведення досудового розслідування слідчій ОСОБА_40 (а.с. 127 т.2)

Відповідно до доручення про проведення досудового розслідування від 11.08.2020 начальник СВ ВП Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області доручила проведення досудового розслідування слідчому ОСОБА_41 (а.с. 154 т.2)

Про створення групи слідчих відсутні дані і у витягу з ЄРДР.

Таким чином наявні у кримінальному провадженні документи свідчать, що здійснення досудового розслідування не доручалося групі слідчих, а отже правових підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 39, ст. 110 КПК України для винесення відповідної постанови, про яку вказує у своєму клопотанні захист, у керівника органу досудового розслідування не було.

Як видно з матеріалів кримінального провадження у ньому дійсно міститься постанова заступника керівника місцевої прокуратури від 17.08.2020 про призначення прокурора у кримінальному провадженні, згідно з якою у кримінальному провадженні призначено прокурора ОСОБА_37 .

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду 754/7061/15 (провадження № 51-4584 кмо 18) викладено такий висновок: за змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК України вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла. Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Ця ж правова позиція підтримана і у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.02.2021 у справі №754/7061/15 (провадження № 51-4584 кмо 18).

Водночас при вирішенні питання допустимості вищевказаних доказів суд виходить також з правової позиції, викладеної у постанові від 31 серпня 2022 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 756/10060/17 (провадження № 13-3кс22). У рішенні вказується, що «Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність.» «…суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки "зруйнували" або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.»

Відповідно до п. 3 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» На прокуратуру покладаються такі функції: 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство.

За змістом положеннями ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Чинний КПК України наділяє прокурора відповідними конкретними повноваженнями з метою забезпечення дієвості такого нагляду. Суд звертає увагу, що крім інших прокурор наділений повноваженнями:

- доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом (п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК );

- доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; (п. 5 ч. 2 ст. 36 КПК );

- скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих(п. 7 ч. 2 ст. 36 КПК );

- погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання (п. 10 ч. 2 ст. 36 КПК);

- повідомляти особі про підозру (п. 11 ч. 2 ст. 36 КПК );

- затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання(п. 13 ч. 2 ст. 36 КПК );

- звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності(п. 14 ч. 2 ст. 36 КПК );

Частиною 2 ст. 40 КПК України визначені повноваження слідчого при здійсненні досудового розслідування:

- починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом (п. 1 ч. 2 ст. 40 КПК);

- проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом(п. 2 ч. 2 ст. 40 КПК);

- доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам(п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК);

- звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій(п. 5 ч. 2 ст. 40 КПК);

- повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру(п. 6 ч. 2 ст. 40 КПК);

- за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження(п. 7 ч. 2 ст. 40 КПК);

- приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу(п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК);

- здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом (п. 9 ч. 2 ст. 40 КПК).

Аналізуючи наведені, а також спеціальні норми, які регулюють вчинення конкретних слідчих чи процесуальних дій суд дійшов висновку, що Закон визначає можливість проведення слідчих дій як самостійно так і/або за погодженням з прокурором.

При цьому суд констатує, що наведені вище процесуальні джерела доказів, допустимість яких оспорюється стороною захисту складені слідчою за результатами проведення слідчих дій, які за чинним КПК України чи іншими Законами не потребували ні обов`язкової участі прокурора, ні звернення до слідчого судді за погодження з прокурором для дозволу на їх проведення. Тобто слідча діяла виключно в рамках наданих їй Законом повноважень.

Призначений 17.08.2020 прокурор у справі погодився з результатами та законністю слідчих дій, про що свідчить погодження 19.08.2020 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

За таких обставин суду дійшов висновку, що відсутність на певному етапі прокурора у кримінальному провадженні не призвела до порушення прав людини і основоположних свобод та не ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. В ході судового розгляду жоден з допитаних свідків чи потерпілий не вказували на порушення їх прав чи свобод піді час проведення слідчих дій.

Стороною обвинувачення як доказ вини ОСОБА_6 надано протокол проведення слідчого експерименту від 25.08.2020 року з додатком до нього у виді диску з відеозаписом (а.с. 172-177 том. 2).

Суд погоджується з правовою позицією сторони захисту про недопустимість указаного доказу. При цьому суд виходить з наступного.

Як видно з дослідженого в суді відеозапису дана слідча дія зводиться до допиту підозрюваного ОСОБА_6 в двох місцях на вулиці в с. Храпачі, в ході якого підозрюваний стоячи на одному місці розповів про обставини викрадення майна.

Зміст проведеної слідчої дії не відповідає положенням ст. 240 КПК України, яка передбачає, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Жодних відтворень дій, обстановки чи обставин події слідчий не намагався, а підозрюваний відповідно не здійснював.

Таким чином проведення допиту підозрюваного під виглядом слідчого експерименту, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення суд розцінює як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК України, що тягне визнання його недопустимим.

За таких обставин суд визнає недопустимим та відхиляє як доказ протокол проведення слідчого експерименту від 25.08.2020 року з підозрюваним ОСОБА_6 з додатком до нього у виді диску з відеозаписом.

Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого суд виходить з оцінки показань обвинуваченого в судовому засіданні у сукупності з вищевказаними дослідженими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

При цьому суд звертає увагу, що обвинувачений упродовж судового розгляду змінював свої показання щодо заволодіння ноутбуком та бензотримером. Будучи допитаним 06.04.2021 в судовому засіданні обвинувачений визнаючи свою вину у вчиненні крадіжки, заперечував, що з його боку мало місце проникнення до житла, оскільки він там знаходився з дозволу власника. Категорично стверджував, що потерпілий дозволу брати речі не давав. Свої дії пояснив виключно перебуванням у стані алкогольного сп`яніння, потребою в коштах для придбання алкогольних напоїв та наркотичних засобів. Водночас надавав непослідовні та плутані показання щодо обставин моменту виникнення умислу на крадіжку та обставин, за яких він розпрядився майном.

В подальшому ОСОБА_6 змінив свою позицію та став стверджувати, що забрав речі в рахунок боргу потерпілого перед ним в сумі 2000 грн. зі згоди самого потерпілого, який перед цим прямо вказав на ці речі, які ОСОБА_6 ніби то міг забрати.

Однак допитаний в судовому засіданні потерпілий категорично заперечив, що між ним та ОСОБА_6 були будь -які фінансові відносини. Дозволу ОСОБА_6 забирати речі він не давав.

Суд також звертає увагу на поведінку потерпілого після виявлення відсутності ноутбука та бензотримера. Зокрема як видно з рапорту помічника чергового Білоцерківського відділу поліції повідомлення на лінію 102 від потерпілого ОСОБА_13 надійшло 29.07.2020 о 21 год. 17 хв. тобто того ж дня після ночівлі ОСОБА_6 у потерпілого відразу після повернення останнього з роботи. При цьому потерпілий відразу вказав, що підозрює друга ОСОБА_6 , який знає місце знаходження ключа від будинку (а.с. 116 т.2).

Така швидка і рішуча поведінка потерпілого, вказівка на конкретну особу, яку він підозрює у вчиненні злочину, на переконання суду не притаманна особі, яка розрахувалася з боргами своїми речами, а навпаки свідчить, про те, що ним не давався дозвіл ОСОБА_6 забирати будь яке його майно. Указана обставина повністю узгоджується з показаннями потерпілого в суді.

Суд також сприймає як правдиві показання допитаних свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_16 , які повністю узгоджуються між собою стосовно обставин розпорядження викраденим майном.

Суд відхиляє доводи сторони захисту, що ОСОБА_6 ніби то будучи впевненим у законності своїх дій щодо майна не приховував від свідка ОСОБА_16 місця, де він брав речі. Указані твердження повністю спростовані свідком ОСОБА_16 щодо поведінки ОСОБА_6 під час скоєння злочину. Зокрема свідок зазначив, що попросивши його допомогти забрати речі та продати їх, обвинувачений залишив свідка чекати на значній відстані від будинку, не повідомляючи до кого саме йде. При цьому свідок вказав, що з того місця, де його залишив обвинувачений не було видно будинку ОСОБА_15 . На цю ж обставину до речі під час допиту 06.04.2021 вказував і сам ОСОБА_6 вказавши що ОСОБА_23 пройшов з ним від магазину близько 500 м, тоді як загальна відстань від магазину до будинку потерпілого складає приблизно 2 кілометри.

При цьому суд сприймає як допустимий та визнає його доказом винуватості ОСОБА_6 слідчий експеримент зі свідок ОСОБА_16 . Останній не лише розповів про відомі йому обставини, які передували викраденню майна та його реалізації, алей відтворив дії, у яких він особисто брав участь, зокрема показав маршрут, по якому вони рухались з ОСОБА_6 , місце, де ОСОБА_6 залишив свідка чекати на його повернення, показав напрямок руху у якому пішов ОСОБА_6 . При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_16 під час слідчого експерименту поводився вільно, впевнено показуючи маршрут їх з ОСОБА_6 руху, місце, де він чекав, а тому отримані в ході слідчого експерименту відомості не викликають у суду сумнівів щодо їх правдивості та достовірності.

Така поведінка ОСОБА_6 судом розцінюється саме як наслідок усвідомлення ним незаконності своїх дій, намагання при цьому приховати цю незаконність і одночасно надати їм форми правомірності.

За результатами дослідження усіх доказів у суду не виникає жодних сумнівів, що викрадені у ОСОБА_13 ноутбук марки «FUJITSU», бензотример марки «FORESTA», добровільно видані свідками ОСОБА_22 та ОСОБА_24 ноутбук марки «FUJITSU», бензотример марки «FORESTA», оглянуті слідчою ноутбук марки «FUJITSU», бензотример марки «FORESTA», повернуті ОСОБА_13 ноутбук марки «FUJITSU», бензотример марки «FORESTA» є одним і тим же майном.

Суд також суд сприймає як допустимий та визнає доказом винуватості ОСОБА_6 висновок судово-товарознавчої експертизи №2639 від 12.08.2020, якою встановлено вартість викраденого майна, при цьому суд відхиляє твердження сторони захисту, що експерт безпідставно на власний розсуд визначив дату придбання цього майна.

Як видно з постанови про призначення товарознавчої експертизи від 11.08.2020 слідчий у вихідних даних вказав, що ноутбук придбаний 29.11.2013 за 6 999 грн. а бензотример придбаний 14.03.2019 за 2 700 грн. При цьому експерту надано копії матеріалів необхідних для проведення експертизи (а.с. 162 т.2) Як видно з висновку експерта йому надавалися фотозображення вкраденого майна на якому зафіксовано марка та модель речей.

Враховуючи, що в ході судового розгляду було встановлено більш детально спосіб проникнення до будинку а саме за допомогою ключа від замка цього ж будинку, про місце знаходження якого було відомо обвинуваченому, суд вважає, що саме такий спосіб проникнення слід вказати в обставинах вчинення злочину, які визнані судом доведеними. При цьому суд не виходить за межі обвинувачення не розширює та не обтяжує його.

Досліджені судом докази, як кожний окремо так їх сукупність, дозволяють суду зробити висновок про доведеність вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 крадіжки у потерпілого ОСОБА_13 за кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, та інше сховище.

З приводу інкримінованих дій по нанесенню тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть ОСОБА_14 обвинувачений дав наступні показання. Під час того як він проходив реабілітацію у центрі, туди привезли ОСОБА_42 . В ніч коли сталася подія він перебував у кімнаті разом з ОСОБА_43 та ОСОБА_14 . До 2 години ночі ОСОБА_44 намагався вставати, але падав Він лежав під телевізором і почув на кухні шум. Він піднявся і в кухні побачив як ОСОБА_45 держав ОСОБА_42 за шию і наносив удари по тулубу приблизно 4-5 разів однією рукою у праву і ліву сторону. Стверджує, що коли він виходив на кухню, то бачив як ОСОБА_45 бив ОСОБА_42 і той упав. Він підійшов, сказав що не потрібно цього робити і вони поклали ОСОБА_42 на ліжко, а сам він знову ліг під телевізор і заснув. Приблизно через годину приблизно о 3 годині ночі він проснувся від того, що на кухні почув звуки ударів. Чув приблизно 5-6 ударів . Він побачив, що ОСОБА_44 тримався за тулуб і вони знову поклали його на ліжко. ОСОБА_44 вів себе неспокійно підіймався і падав. ОСОБА_118 постійно займався ОСОБА_45 . ОСОБА_44 постійно кудись рвався, а ОСОБА_45 не давав та той і сам не міг передвигатись. Під ранок ОСОБА_6 вийшов на кухню побачив що нічого не було, а в залі стояв ОСОБА_44 на колінах, а ОСОБА_45 лаяв його що той надоїв. Він допоміг ОСОБА_46 підняти і положити ОСОБА_42 на ліжко. Потім під ранок ОСОБА_47 стало погано, він випорожнився під себе і ним займався ОСОБА_45 . ОСОБА_48 відмовився допомагати бо йому було неприємно. В подальшому ОСОБА_49 та ОСОБА_45 надавали медичну допомогу. Потім приїхали швидка медична допомога і міліція, яку викликав ОСОБА_50 . Рано вранці ОСОБА_45 запросив його у ванну кімнату та попросив, щоб він нікому нічого не розповідав про події вночі. Стверджує, що за час перебування на реабілітації між ним та ОСОБА_43 був один раз незначний конфлікт, який вони між собою швидко вирішили. Неприязних відносин між ними не було. Під час слідчого експерименту лише вказував, що ОСОБА_44 падав, а про ОСОБА_51 не розповідав. А потім вказав лише один епізод як ОСОБА_45 наніс удар ОСОБА_47 . Спочатку пояснив це тим, що «був не в собі», чому в подальшому став вказувати на ОСОБА_51 не зміг пояснити. Про те, що ОСОБА_45 оговорює його стало відомо в судовому засіданні під час допиту ОСОБА_51 . Він тоді нікому нічого не розповідав. 10 чи15 грудня його заарештували з ним проводили слідчий експеримент, під час якого він не розумів, що відбувається.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєївини у вчиненні заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_14 , його винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказами: показаннями потерпілих, свідків, документами: протоколами слідчих дій та матеріалами фотозйомки, відеозаписами; висновками експертиз, зокрема:

Показаннями допитаної 26.05.2022 в суді потерпілої ОСОБА_10 - матері ОСОБА_14 з яких видно, що ОСОБА_14 останні 5 років зловживав алкоголем. 11.10.2021 їй зателефонував товариш сина ОСОБА_52 та вказав, що ОСОБА_53 потрібно лікувати від алкоголю на що вона попросила знайти відповідну організацію і вже по обіді ОСОБА_52 їй знову зателефонував і повідомив, що знайшов таку організацію та ввечері повідомив, що завів ОСОБА_42 до реабілітаційного центру та дав телефон ОСОБА_54 . На наступний день вона віддала 2 тис. грн. ла лікування сина. 13 жовтня ввечері вона по телефону з`ясовувала як себе почуває син і ОСОБА_55 повідомив, «вправляємо мозги їм». На наступний день вранці зателефонував ОСОБА_55 і повідомив, що її син помер, так як не витримало серце. Вони їздили до моргу. 15.10.2021 поліцейська їм повідомила, що скоєне вбивство. На тілі бачила садна на руках і на шиї. Характеризує сина як працьовитого, не агресивного та неконфліктного. Позовні вимоги підтримала з викладених у ньому підстав.

Показаннями допитаного 26.05.2022 в суді потерпілого ОСОБА_11 - рідного брата ОСОБА_14 , з яких видно що упродовж останніх трьох років ОСОБА_14 зловживав алкогольними напоями. Останній раз ОСОБА_14 потерпілий бачив 02.10.2021 на концерті. 09 чи 10 жовтня до потерпілого зателефонував ОСОБА_56 та сказав що хоче допомогти його брат позбавитись від алкогольної залежності та повідомив, що знайшов хороший реабілітаційний центр, в релігійному закладі який знаходиться в с. Червоне Білоцерківського району. Вартість такої послуги складала 8 тис. грн. Ця ідея потерпілому не сподобалась, оскільки цей центр був пов`язаний із релігією. Наступного дня потерпілий розмовляв по телефону із ОСОБА_14 та повідомляв йому, що його друг - ОСОБА_56 хоче помістити до реабілітаційного центру, однак ОСОБА_14 повідомив, що він проти цього, оскільки вважає що такі центри йому не допоможуть. 12.10.2021 до потерпілого зателефонувала матір, та повідомила, що ОСОБА_56 завіз ОСОБА_14 до реабілітаційного центру. Після чого потерпілий зателефонував до ОСОБА_56 , та останній повідомив, що реабілітація піде на користь ОСОБА_14 та допоможе позбавитись від алкогольної залежності. При цьому ОСОБА_56 повідомив, що напередодні ввечері він зустрічався із ОСОБА_14 та поговорив із ним, та він погодився пройти реабілітацію. ІНФОРМАЦІЯ_2 до потерпілого зателефонувала його матір та повідомила, що ОСОБА_14 помер. ІНФОРМАЦІЯ_3 прийшовши до моргу, потерпілому та іншим рідним, повідомили, що ОСОБА_14 помер насильницькою смертю, після цього, отримавши дозвіл прокурора на поховання, потерпілий разом із матір`ю та дружиною померлого забрали тіло ОСОБА_14 та поховали його. По характеру ОСОБА_14 був спокійний, неконфліктний, не агресивний.

Показаннями допитаної 05.07.2022 в суді потерпілої ОСОБА_12 - дружини ОСОБА_14 з яких видно, що ініціатором поміщення ОСОБА_14 на лікування до реабілітаційного центру був ОСОБА_56 11.10.2021 ввечері вона передала ОСОБА_119 речі ОСОБА_14 і того ж вечора він їй зателефонував та повідомив, що зі згоди ОСОБА_14 він завіз того в реабілітаційний центр. 12 та 13 жовтня 2021 ОСОБА_56 по телефону повідомляв, що її чоловік почувається добре. ІНФОРМАЦІЯ_2 їй зателефонувала дружина ОСОБА_57 та повідомила що ОСОБА_14 помер від зупинки серця . Цього ж дня ОСОБА_56 попросив привезти паспорт ОСОБА_14 до моргу Наступного дня від працівників моргу дізналася що смерть ОСОБА_14 була насильницькою. Після отримання дозволу прокурора на поховання з матір`ю загиблого забрали тіло та поховали. З загиблим перебували у шлюбі 16 років Характеризує загиблого як творчу, спокійну, тиху людину, не агресивну. Для неї втрата чоловіка стала відчутною так як він постійно працював, наразі вона сама виховує дитину. Вважає, що винний має понести суворе покарання.

Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_58 , відповідно до яких він проходив реабілітацію з 04.02.2021 року в реабілітаційному центрі «Дух життя», що за адресою: АДРЕСА_3. Під час цього він познайомився із ОСОБА_6 , який також проходив реабілітацію у зв`язку із наркозалежністю, але у зв`язку із вже тривалим проходженням реабілітації хоча і не був у статусі «служителя», але бу наближений до них, тобто мав доступ до ключів від дверей центру, проводив заняття та молитви із реабілітантами, підводи в підсумки дня. У 2021 році на реабілітацію до центру прибув ОСОБА_14 для лікування від алкогольної залежності. Точної дати він не пам`ятає думає, що це було влітку. Стверджує, що до події ОСОБА_14 провів у центрі тиждень чи два. Стан ОСОБА_14 був тяжким, оскільки вні відходив від алкоголю, був гіперактивний - не міг займатись однією справою більше півгодини. В день перед подією ОСОБА_14 виглядав жваво, рухався та розмовляв з іншими реабілітантами. Однак ввечері став погано себе почувати: постійно ходив, хотів то їсти то випити. Спочатку ОСОБА_14 поклали відпочивати на його ліжко, в кімнаті з іншими реабілітантами. Приблизно з 22 год. 30 хв. ОСОБА_14 забрали у зал, щоб не заважав іншим реабілітантам спати, оскільки у одній кімнаті було 14 осіб, а у іншій - 8. Так тривало до 1 години ночі. Свідок ходив за ним допомагав та робив, що той хотів. В цю ніч у залі на диванах мали спати: ОСОБА_59 , ОСОБА_6 , ОСОБА_60 , який виконує функції «служителя» та ОСОБА_14 , так що кожен міг окремо відпочивати на дивані. ОСОБА_6 мав право перебувати вночі в залі, так як був «помічником служителя», а ОСОБА_59 міг перебувати у залі вночі так як був відповідальних за техніку.

Перебуваючи в залі ОСОБА_14 продовжував марити, хотів постійно кудись йди, говорив незрозумілі речі, вставав з ліжка та ішов на кухню.

Близько 01 год. ОСОБА_6 набридла поведінка ОСОБА_14 , та в черговий раз коли останній піднявся з дивана та пішов на кухню, ОСОБА_6 , який відпочивав на дивані в залі, встав зі словами: «Зараз я заспокою цього артиста» пішов на кухню, де вже перебував ОСОБА_14 та щось розповідав останньому. В свою чергу ОСОБА_59 також пішов на кухню, та зайшовши побачив як ОСОБА_6 наніс кулаками правої та лівої руки близько 3 (4) ударів ОСОБА_14 в область грудей та нирок. ОСОБА_14 від ударів скрутився. ОСОБА_59 в свою чергу перелякався. ОСОБА_6 після цього спокійно вийшов з кухні до зали, де продовжував відпочивати. ОСОБА_61 у цей час на думку свідка спав, принаймні мав вигляд людини, яка спить так як лежав на подушці, відвернувшись до стіни. ОСОБА_59 допоміг ОСОБА_14 дістатися до дивану в залі, та попросив його заспокоїтись. Після цього, ОСОБА_14 якийсь час лежав на дивані, а потім продовжував марити, намагався підійнятись та кудись піти, ОСОБА_59 в свою чергу заспокоював ОСОБА_14 та просив його лежати на дивані.

Приблизно через 30 хв. ОСОБА_14 знов піднявся з дивану та пішов на кухню. Після цього, ОСОБА_6 підійнявся з дивану та пішов за ОСОБА_14 на кухню, після чого ОСОБА_59 почув близько 4 ударів з приміщення кухні, після чого також пішов на кухню, та побачив що ОСОБА_6 стояв біля ОСОБА_14 , який вже перебував у скрученому положенні. Після цього ОСОБА_6 вийшов з приміщення кухні до залу. ОСОБА_59 в свою чергу допоміг ОСОБА_14 підвестись та знову завів до його до зали та поклав відпочивати на дивані.

Приблизно через 30 хв. ОСОБА_14 знову вийшов до кухні, ОСОБА_6 також вийшов до приміщення кухні, після чого ОСОБА_59 знову почув звук близько 3-4 глухих ударів, та зайшовши до кухні побачив ОСОБА_6 біля якого на підлозі у скрученому вигляді лежав ОСОБА_14 . ОСОБА_59 в свою чергу допоміг ОСОБА_14 підвестись та завів його до зали та поклав на диван. Деякий час ОСОБА_14 лежав на дивані спокійно та не рухався.

Приблизно через 30 хв. знову ОСОБА_14 вийшов до кухні, ОСОБА_6 також вийшов до приміщення кухні, після чого ОСОБА_59 почув звук близько 4 глухих ударів, та зайшовши до кухні побачив на підлозі у скрученому вигляді лежав ОСОБА_14 якому допоміг підвестись та завів його до зали та поклав на диван.

Приблизно через 30 хв., ОСОБА_14 знову піднявся з дивану та пішов до приміщення кухні, ОСОБА_6 направився за ним. Цього разу, для того, щоб запобігти нанесенню ударів ОСОБА_6 , ОСОБА_59 також швидко підійнявся з дивану та пішов до кухні, та зайшовши побачив як ОСОБА_6 наносив удар кулаком правої руки у щелепу ОСОБА_14 , від чого останній впав на спину та вдарився затилком об бетонну підлогу, застелену килимком та завмер.

Від цього ОСОБА_6 перелякався та вийшов з приміщення кухні до залу. ОСОБА_59 в свою чергу підвів ОСОБА_14 та завів його до зали, де поклав відпочивати на дивані. Після цього ОСОБА_14 притих, та ОСОБА_59 подумав що він заспокоївся та заснув.

Близько 04 год. ОСОБА_59 пішов до туалету, та повернувшись, почув у приміщенні зали запах калу, ОСОБА_6 сказав що цей запах йшов від ОСОБА_14 . ОСОБА_59 запропонував помити ОСОБА_14 та вони, спільно завели його до приміщення ванної кімнати, помили та одягнули в чисті речі. Після цього поклали ОСОБА_14 на ліжко в його кімнаті. Однак через деякий час реабілітанти, які також відпочивали у цій кімнаті, зайшли до залу та повідомили що в кімнаті чутно запах калу. На що ОСОБА_59 знову запропонував ОСОБА_6 помити ОСОБА_14 , однак той категорично відмовився. ОСОБА_59 спільно із кимось із інших реабілітантів, завели до приміщення ванної та помили його. При цьому, ОСОБА_14 вже майже не міг самостійно рухатись. Після цього, ОСОБА_14 поклали на ліжко в його кімнаті. При цьому ОСОБА_14 ніяк не реагував на запитання ОСОБА_58 , тому він розбудив ОСОБА_62 та повідомив йому, що ОСОБА_14 почувається дуже погано. ОСОБА_63 в свою чергу викликав швидку допомогу. Після цього, всіх реабілітантів попросили залишатись у своїх кімнатах, а ОСОБА_14 перенесли на диван у залі. Через деякий час приїхали працівники швидкої допомоги та поліції, та тоді ОСОБА_59 дізнався що ОСОБА_14 помер, а його тіло забрали. Після цих подій, коли ОСОБА_59 зайшов до ванної кімнати почистити зуби, та за ним зайшов ОСОБА_6 та закрив двері, та сказав ОСОБА_64 нічого нікому не розповідати з приводу подій цієї ночі. В цей же день, ОСОБА_6 ще декілька разів сказав ОСОБА_64 нікому нічого не розповідати. ОСОБА_59 сприйняв ці його слова як погрозу.

Однак, через декілька днів, директора центру ОСОБА_55 запитав його чи не хоче він йому щось розповісти про обставини смерті ОСОБА_14 , на що ОСОБА_59 розповів про нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_14 .

Через декілька днів, ОСОБА_59 розповів про вказані обставини працівникам поліції. Також із ОСОБА_59 проводили слідчі експерименти, в ході яких він відтворив вказані обставини.

ОСОБА_6 свідок охарактеризував як запального та агресивного.

Під час додаткового допиту свідок ОСОБА_59 уточнив, що після події він ще 1 місяць приблизно пробув у центрі та закінчив лікування за рішенням керівника центру.

Показаннями допитаного14.07.2022 судом свідка ОСОБА_65 , відповідно до яких він упродовж 10 років знав та товаришував із ОСОБА_14 , вони були кумами. Останній час ОСОБА_14 постійно вживав алкогольні напої, майже завжди знаходився у стані алкогольного сп`яніння.11.10.2021 року ОСОБА_56 заїхав за ОСОБА_14 та забрав та вони довго спілкувались з приводу проходження ним курсу лікування від алкогольної залежності. Спочатку ОСОБА_14 не погоджувався та попросив час до вечора, щоб обдумати таке рішення. Ввечері цього ж дня вони знову зустрілися і ОСОБА_14 погодився на проходження реабілітації. Після цього ОСОБА_56 разом із ОСОБА_14 поїхали в с. Червоне Білоцерківського району в реабілітаційний центр, про який свідок раніше чув хороші відгуки від знайомих які там були. Приїхавши за місцем розташування центру, у вечірній час, із будинку вийшли представники центру, які зустріли ОСОБА_14 , та він зайшов зі своїми речами до будинку, в якому розташовувався реабілітаційний центр. Наступні дні ОСОБА_56 по телефону спілкувався із директором реабілітаційного центру про стан ОСОБА_14 , який повідомляв йому, що процес реабілітації проходить добре, а також привозив ще речі ОСОБА_14

ІНФОРМАЦІЯ_2 , зранку, близько 05:30 год. йому зателефонував директор центру та повідомив, що ОСОБА_14 помер. Приїхавши до реабілітаційного центру, ОСОБА_56 в одній із кімнат побачив на дивані тіло ОСОБА_14 . Також в центрі перебували працівники поліції. За характером ОСОБА_14 був спокійний, врівноважений, неконфліктний.

Показаннями допитаної 29.11.2022 в суді свідка ОСОБА_66 , відповідно до яких 02.10.2021 перебуває на реабілітації в центрі «Дух життя» за адресою: АДРЕСА_3. пам`ятає, що до центру привезли на реабілітацію ОСОБА_14 для лікування від алкогольної залежності. Він пробув декілька днів. За цей час поводив себе спокійно. В основному лежав. Ним займалися «служителя». Перед подією у ОСОБА_67 була «білочка». В ніч з 13 на 14 жовтня 2021 року чергували по центру ОСОБА_6 та ОСОБА_68 . Вночі ВОНА чула постійні шарудіння із залу, хлопки чи удари, чула голос ОСОБА_14 , який просив не бити його. Скільки було хлопків чи ударів не пам`ятає. Через деякий час, чула голоси вже багатьох людей, після цього двері кімнати, в якій перебувала свідок ОСОБА_66 закрили. Через деякий час побачила що ОСОБА_44 лежав у залі мертвий.

ОСОБА_6 характеризує як грубуватого який дозволяв собі іноді не зовсім пристойну поведінку, агресії з його боку не було. ОСОБА_58 характеризує як спокійну, інтелігентну, мовчазну людину.

Показаннями допитаного 29.11.22 в суді свідка ОСОБА_69 , відповідно до яких повідомив, що перебував з 2019 року у реабілітаційному центрі «Дух життя», що розташований за адресою: АДРЕСА_3. Півтора роки свідок проходив реабілітацію, а після її завершення вирішив залишитись у центрі волонтером. У 2021 році до центру на реабілітацію поступив ОСОБА_14 для лікування від алкогольної залежності. Він перебував у поганому фізичному стані внаслідок тривалого вживання алкогольних напоїв, однак міг вільно рухатись та розмовляти. ОСОБА_14 перебував на реабілітації всього декілька днів. Напередодні останньої ночі його перебування, він налив ОСОБА_14 невелику кількість горілки приблизно 20 для того, щоб послабити похмільний синдром та поклали спати в залі на дивані. ОСОБА_60 також ліг відпочивати в залі на дивані та заснув, в залі також залишались ОСОБА_6 та ОСОБА_59 , які спостерігали за ОСОБА_14 свідок спав усю ніч з 22 год. до 5 години та нічого не чув. Вранці його розбудив ОСОБА_59 та повідомив, що ОСОБА_14 погано себе почуває. ОСОБА_60 зателефонував директору центру - ОСОБА_120, який сказав йому викликати швидку медичну допомогу, що він і зробив. Видимих тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_14 не було. По приїзду працівники швидкої допомоги оглянули ОСОБА_14 щось поміряли та повідомили, що він помер. Через деякий час приїхали працівники поліції, які проводили слідчі дії. ОСОБА_6 охарактеризував як нормальну людину але з проявами агресії - міг різко відповідати іншим реабілітантам. ОСОБА_70 характеризує як спокійного, не агресивного, за його участі конфліктних ситуацій не було.

Показаннями допитаного 09.12.2022 судом свідка ОСОБА_71 , відповідно до яких він з 13.09.2021 по березень 2022 проходив реабілітацію в реабілітаційному центрі. ОСОБА_14 поступив до реабілітаційного центру в жовтні 2021року. Вони не спілкувались. Стверджує, що у ОСОБА_53 за час перебування у центрі були приступи епілепсії, а також приступ «білої гарячки», але той був не агресивний. Тілесних ушкоджень на ньому свідок не бачив. Щодо обставин смерті ОСОБА_14 повідомив що, що ввечері усі полягали спати. ОСОБА_72 спав у залі. Біля нього чергували ОСОБА_45 , ОСОБА_19 та ОСОБА_73 . Вночі він проснувся від того, що хтось стогнав. Зліва від себе він побачив, що ОСОБА_44 стояв на колінах і стогнав. Підійшов ОСОБА_45 і вони разом підняли ОСОБА_42 і занесли у ванну та помили. ОСОБА_74 був живий, кліпав очима, але нічого не говорив. Вони поклали його поряд у кімнаті, він сказав, щоб викликали швидку медичну допомогу, проснувся ОСОБА_73 і викликав швидку. Не бачив, щоб ОСОБА_19 брав участь у наданні допомоги ОСОБА_47 . ОСОБА_6 охарактеризував як такого, що нормально з ним спілкувався, ярої агресії з його боку не бачив. ОСОБА_51 охарактеризував як спокійного, вихованого, поводився як офіцер.

Показаннями допитаного 09.12.2022 судом свідка ОСОБА_75 , відповідно до яких відповідно до яких він з 30.10.2020 проходив реабілітацію в реабілітаційному центрі. Зі ОСОБА_14 познайомився в день його прибуття до реабілітаційного центру. Він поводив себе спокійно пробув приблизно 3-4 дні. Напередодні події бачив у ОСОБА_14 приступ епілепсії, а потім у нього стався приступ «білої гарячки». Ввечері йому стало зле і «старший» ОСОБА_73 налив йому приблизно 20 г горілки та усі полягали спати. Свідок заснув приблизно о 22 год. 10 хв. Ближче до 4 год. ранку свідок почув звук на кшталт удару по «груші» і щось упало. Бачив як ОСОБА_53 мили у ванній кімнаті ОСОБА_76 і ОСОБА_45 . Також бачив як ОСОБА_73 робив штучне дихання, міряв тиск, який був 70 на 40. ОСОБА_6 серед тих людей не бачив. Коли виходив зі своєї кімнати, то тіла вже не було. З ОСОБА_6 були нормальні стосунки. ОСОБА_51 охарактеризував як спокійну, врівноважену та освічену людину.

Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_77 , відповідно до яких до 24.05.2022 він був керівником реабілітаційного центру «Лайф спіріт», реабалітація у якому здійснюється на добровільній основі. У центр ОСОБА_14 привіз ОСОБА_52 , загалом він перебував там 3-4 дні. ОСОБА_6 вже був у центрі приблизно 8 місяців. У останнього якогось статусу у центрі не було. Під ранок йому передзвонив ОСОБА_73 і повідомив, що людині погано. Йому відомо, що на місце викликали лікарів, які робили штучне дихання. У залі тієї ночі були ОСОБА_45 та ОСОБА_19 . В подальшому, коли він притиснув ОСОБА_51 , то той розповів, що ОСОБА_19 бив ОСОБА_14 . Зазначив, що він надавав дозвіл на огляд приміщення. Перебував у приміщенні центру разом з лікарями, які надавали допомогу ОСОБА_14 . Стверджує, що на тілі ОСОБА_14 ніяких тілесних ушкоджень він не бачив. На питання лікарів ніхто не казав, що його побили.

Показаннями допитаного судом свідка - слідчого Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_78 , відповідно до яких коли він був на добовому чергуванні на лінію 102 надійшло повідомлення про смерть чоловіка в реабілітаційному центрі. Він виїздив на місце події та проводив огляд трупа Він же і проводив фотографування на службову фотокамеру. Дозвіл на проведення огляду надавав директор реабілітаційного центру Дані щодо померлого повідомляв директор реабілітаційного центру. Судово-медичного експерта під час огляду не було. Коли залучав спеціаліста і виготовляв фототаблицю не може пригадати, але вже після внесення відомостей до ЄРДР. Стверджує, що вказав прізвище « ОСОБА_79 » помилково. Інших людей з таким чи схожим прізвищем не було.

Показаннями допитаного судом свідка - старшого слідчого Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_80 , відповідно до яких він входив до групи слідчих які здійснювали досудове розслідування у кримінальному провадженні про вчинення вбивства ОСОБА_14 . Він як слідчий виносив постанову про призначення судово-медичної експертизи від 15.10.202, на той час у його розпорядженні був лише протокол огляду місця події та направлення на розтин, тому він вказав саме прізвище померлого « ОСОБА_79 ».

Заявою ОСОБА_77 від 14.10.2021 року, з якої видно, що він не заперечує проти проведення огляду працівниками поліції домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 . (а.с. 231 том. 2)

Заявою ОСОБА_77 від 23.11.2021 року, з якої видно, що він не заперечує проти проведення працівниками поліції слідчих дій в належному йому приміщенні реабілітаційного центру «Дух життя», що за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 232 том. 2)

Заявою ОСОБА_81 від 23.11.2021 року, з якої видно, що він не заперечує проти проведення працівниками поліції слідчих дій в належному йому приміщенні реабілітаційного центру, що за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 232 том. 2)

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 14.10.2021 року внесено відомості до ЄРДР за № 0002478 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. (а.с. 1 том. № 3)

Рапортом помічника чергового Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_82 від 14.10.2021 року, відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_2 о 06:29 надійшло повідомлення служби 102 куди від працівника закладу охорони здоров`я ОСОБА_101 надійшло повідомлення про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 06:27 за адресою: АДРЕСА_5 смерть до приїзду - ОСОБА_83 , 1985 р.н., ОНС немає, хворів, зловживав алкоголем, помер у знайомих, на обліку у лікаря не перебував. Зареєстрований у м. Біла Церква. Виїздом СОГ на місце події за адресою АДРЕСА_3 виявлено труп ОСОБА_84 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без видимих ознак насильницької смерті. Труп направлено до Білоцерківського КОБ СМЕ для встановлення причини смерті (а.с.2 том. 3).

Протоколом огляду місця події від 14.10.2021 року та фототаблицею до нього, складеного слідчим в присутності понятих, в якому зафіксовано огляд житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , зокрема кімнати № 1, де на ліжку в положенні лежачи на спині виявлено труп ОСОБА_84 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 3-8 том. 3).

Протоколом огляду приміщення від 23.11.2021 року та фототаблицею до нього, складеного слідчим в присутності понятих, за участю спеціаліста та власника ОСОБА_81 , в якому зафіксовано огляд території реабілітаційного центру «Дух життя» за адресою: АДРЕСА_3. Під час огляду нічого не виявлено та не вилучалося. (а.с. 42-51 том 3).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.11.2021 та доданим до нього диском з відеозаписом, проведеного за участю свідка ОСОБА_58 в приміщенні актового залу Білоцерківського відділу поліції, з якого видно, що свідок ОСОБА_59 відтворив механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 заподіяних ОСОБА_6 , який складався з п`яти епізодів. Вказав, що вперше приблизно о 2 годині ночі, коли він та ОСОБА_6 пішли за ОСОБА_14 на кухню то ОСОБА_19 наніс ОСОБА_47 ряд ударів: спочатку кулаком лівої руки в правий бік в області нижньої частини ребер. Потім наніс удар кулаком правої руки в лівий бік теж в область нижньої частини ребер. Від цих ударів ОСОБА_44 зігнувся вперед, а ОСОБА_6 , продовжуючи наніс удар кулаком лівої руки в область правої нирки а потім кулаком правої руки в область лівої нирки. Механізм нанесення цих ударів ОСОБА_59 продемонстрував як з допомогою статистів так і відтворив особисто на статистові. ОСОБА_44 від цих ударів упав на коліна, він підняв ОСОБА_42 з підлоги і він поклав його на диван. Вдруге, через півгодини приблизно о 2 год. 30 хв. ОСОБА_14 знову пішов на кухню, ОСОБА_6 пішов за ним. Поки він виходив на кухню то почув звуки приблизно 5 глухих ударів по тілу та крики ОСОБА_42 «Хватить» Коли він зайшов на кухню то побачив, що ОСОБА_44 стояв, спершись на стіл і тримався рукою за грудну клітину. ОСОБА_45 відтворив позу, у якій побачив ОСОБА_85 . Він знову поклав його на ліжко. Втретє, через 20-30 хв. ОСОБА_74 знову пішов на кухню, а ОСОБА_19 встав і швидко пішов за ним і свідок почув глухі удари та слова ОСОБА_42 : «Хватить, хватить! Я все поняв», Коли свідок забіг на кухню то побачив ОСОБА_42 на підлозі на коліні, який намагався встати. При цьому свідок особисто відтворив позу, у якій побачив ОСОБА_14 . Він знову поклав ОСОБА_42 на диван. Вчетверте через 20-30 хв. ОСОБА_44 знову почав ходити по кімнаті та пішов у кухню ОСОБА_19 пішов за ним. Та свідок почув 4-5 глухих ударів. Коли зайшов на кухню то побачив, що ОСОБА_44 лежав на підлозі на лівому боці, руками тримався за грудну клітину ніби захищаючись. При цьому свідок особисто відтворив позу, у якій побачив ОСОБА_14 Вп`яте, ОСОБА_44 приблизно о 4 год. ранку знову прокинувся та пішов на кухню. Свідок на цей раз одночасно з ОСОБА_19 пішов на кухню. Вказав, що коли ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_42 впритул то в ході розмови раптово наніс удар правою рукою в ліву частину підборіддя. Від чого ОСОБА_44 впав назад та падаючи вдарився потилицею об стілець. При цьому свідок особисто відтворив механізм удару та з допомогою статиста та стільця відтворив механізм падіння ОСОБА_14 та удару об стілець ділянкою лівого вуха та об підлогу потилицею. Він завів ОСОБА_42 на диван. Після цього ОСОБА_86 удари більше не наносились. (а.с. 55-59 том. 3).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.11.2021 та доданим до нього диском з відеозаписом, проведеного за участю свідка ОСОБА_58 в кухонному приміщенні реабілітаційного центру «Дух життя», за адресою: АДРЕСА_3, з якого видно, що свідок ОСОБА_59 відтворив механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , заподіяних ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_45 вказав таку ж послідовність та механізм нанесення ударів ОСОБА_14 , що й під час першого слідчого експерименту, уточнивши при цьому, що під час другого епізоду коли він зайшов на кухню то побачив, що ОСОБА_44 стояв, спершись не на стіл а на раковину, яка як видно з відео є продовженням столу, тримався рукою за грудну клітину, крім того зазначив, що під час третього епізоду він чув приблизно 5 ударів. Відтворюючи п`ятий епізод, свідок розташував стілець об який вдарився ОСОБА_14 саме так як той стояв в момент падіння потерпілого. (а.с. 62-66 том. 3).

Висновком судово-психіатричного експерта № 681 від 09.12.2021, відповідно до якого процес допиту свідка ОСОБА_87 та проведення слідчого експерименту за його участю із застосуванням відеозапису має наступні індивідуально-психологічні особливості: увага активна протягом всієї процедури допиту. Відповіді дає швидкі та розгорнуті. Не уникає зорового контакту. До співпраці з учасниками слідчої дії налаштований.

Комунікативна діяльність ОСОБА_87 характеризується достатньою психологічною конгруентністю, тобто такою, що свідчить про відсутність у нього внутрішньо суперечливих моделей (схем мислення) власної поведінки стосовно свідчень про особливостей обставин подій, про які він повідомляє.

Ознак психологічного впливу (чи тиску) з боку вербального (мовного) та невербального (інтонаційного, жестово-знакового) під час комунікативного процесу не визначено. Усі запитання були поставлені ОСОБА_88 мали переважно уточнюючий характер. Інтонації поставлених запитань були рівні, вони не містять емоційного залучення. Побудова допиту та слідчого експерименту давала можливість ОСОБА_88 відповідати у вільному темпі і довільній формі.

Під час допиту та слідчого експерименту із застосуванням відеозапису ознак фантазування у ОСОБА_87 не виявлено.

На передставлених відеозаписах ознак навіювання, впливу, примусу чи інших дій, які б могли спотворити зміст показів в якості свідка ОСОБА_87 не спостерігається. (а.с. 99-100 том. 3)

Довідкою-характеристикою керівника Центру реінтиграції та адаптації, громадської організації «Дух життя» ОСОБА_77 від 18.10.2021, відповідно до якої ОСОБА_89 згідно з статутом тимчасово проживає під час проходження курсу в центрі реінтеграції стаціонарного типу для нарко та алко залежних людей з 04.02.2021 року за адресою АДРЕСА_3 за власним бажанням. За час перебування в центрі проявив себе з позитивного боку: добрий, завжди допомагає іншим, відповідальний, спокійний, не конфліктний, інтелігентний, чуйний (а.с. 101 том 3)

Довідкою головного лікаря КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» № 1836 від 24.11.2021, відповідно до якої ОСОБА_90 , ІНФОРМАЦІЯ_5 медичну допомогу лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує. (а.с. 102 том. 3).

Характеристикою голови правління ЖБК «Електрокерамік» ОСОБА_91 від 26.11.2021, відповідно до якої ОСОБА_90 з 2012 року мешкає за адресою АДРЕСА_6 . За цей період скарг та нарікань від сусідів на нього не надходило, громадський порядок не порушував. Комунікабельний, чуйний, ввічлий, уважний, без шкідливих звичок. До кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Мешкає з дружиною ОСОБА_92 , 1985 року народження та двома дітьми: синами ОСОБА_93 , 2012 року народження та ОСОБА_94 , 2015 року народження. (а.с. 103 том. 3).

Вимогою про судимість № 39659/109/1100/2021 від 26.11.2021, відповідно до якої ОСОБА_90 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не має судимостей. (а.с. 104 том. 3).

Довідкою-характеристикою керівника Центру реінтиграції та адаптації, громадської організації «Дух життя» ОСОБА_77 від 18.10.2021, відповідно до якої ОСОБА_95 згідно з статутом тимчасово проживає під час проходження курсу в центрі реінтеграції стаціонарного типу для нарко та алко залежних людей з 02.10.2021 року за адресою АДРЕСА_3 за власним бажанням. За час перебування в центрі проявила себе з позитивного боку: уважна. Спокійна, має намір змінювати своє життя (а.с. 108 том 3)

Висновком експертного дослідження № 767 від 15.11.2021, відповідно до якого смерть ОСОБА_14 , 1985 року народження, настала від закритої тупої травми тулуба з ушкодженням внутрішніх органів та крововтратою.

На це вказують: ушкодження селезінки, ушкодження лівої нирки, наявність рідкої крові та згортків її в черевній порожнині (1300 см3) переломи ребер справа та ребер зліва, крововиливи в місцях ушкоджень, синці та садна на тілі, рідкий стан крові, малокрів`я внутрішніх органів.

Знайдені при судово-медичному дослідженні трупа, ушкодження на тулубі заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року, є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Окрім ушкоджень, описаних у пункті № 1 підсумків, при судово-медичному дослідженні трупа були виявлені синці та садна на голові, лівобічний субдуральний крововилив, субарахноїдальний крововилив, крововилив в м`які покриви голови; дані ушкодження на голові заподіяні тупими предметами та прямого причинного зв`язку з настанням смерті не мають.

При судово-токсилогічному дослідженні в крові трупа метиловий, етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери не виявлені. (а.с. 109-111 том. 3).

Висновком експерта № 1058-767 від 15.11.2021, відповідно до якого смерть ОСОБА_14 , 1985 року народження, настала від закритої тупої травми тулуба з ушкодженням внутрішніх органів та крововтратою.

На це вказують: ушкодження селезінки, ушкодження лівої нирки, наявність рідкої крові та згортків її в черевній порожнині (1300 см3) переломи ребер справа та ребер зліва, крововиливи в місцях ушкоджень, синці та садна на тілі, рідкий стан крові, малокрів`я внутрішніх органів.

Знайдені при судово-медичному дослідженні трупа, ушкодження на тулубі заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року, є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Окрім ушкоджень, описаних у пункті № 1 підсумків, при судово-медичному дослідженні трупа були виявлені синці та садна на голові, лівобічний субдуральний крововилив, субарахноїдальний крововилив, крововилив в м`які покриви голови; дані ушкодження на голові заподіяні тупими предметами та прямого причинного зв`язку з настанням смерті не мають. (а.с. 112 том. 3).

Висновком експерта № 1118-767 від 15.11.2021, відповідно до якого характер реактивних змін в ушкодженнях, котрі призвели до смерті ОСОБА_14 вказують на те, що вони були заподіяні протягом 3 годин до настання смерті останнього (а.с. 174 том. 3).

Висновком експерта № 1121-767 від 19.11.2021, відповідно до якого ушкодження, котрі призвели до смерті ОСОБА_14 , не могли виникнути в результаті падіння його з положення стоячи на рівну поверхню бетонної підлоги (а.с. 178 том. 3).

Висновком експерта № 1117-767 від 19.11.2021, відповідно до якого стан достовірних ознак смерті (трупні плями та трупне задубіння) дають змогу вважати, що смерть ОСОБА_14 настала за 24-36 годин до початку розтину трупа. (а.с. 179 том.3).

Висновком експерта № 1119-767 від 19.11.2021, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мало бути не менш ніж 20 точок прикладання сили. (а.с. 180 том. 3).

Висновком експерта № 1116-767 від 19.11.2021, відповідно до якого не виключена можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_96 , котрі призвели до його смерті, за обставин вказаних свідком ОСОБА_97 у протоколі проведення слідчого експерименту за його участю від 16 листопада 2021 року. (а.с. 181-182 том. 3).

Висновком експерта № 1300-767 від 05.01.2022, відповідно до якого тілесні ушкодження, котрі призвели до смерті ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не вкладаються в механізм виникнення їх в результаті падіння потерпілого без прискорення, з висоти власного зросту та послідуючим ударом його об виступаючі предмети побуту (лавку, стіл, стілець, дерев`яні сходи на другий поверх й тверду поверхню підлоги), які зазначені у протоколі огляду приміщення та у фототаблиці з 12 ксерокопіями фотографій від 23 листопада 2021 року (а.с. 189-190 том.3).

Статут громадської організації «Дух життя» (а.с. 192-218 том. 3).

Заявою ОСОБА_77 від 14.01.2022, з якої видно , що він не заперечує проти проведення працівниками поліції слідчого експерименту в належному йому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_3 . (а.с. 227 том. 3).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.01.2022 та доданим до нього диском з відеозаписом, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_6 , в присутності захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_98 в будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з якого видно, що підозрюваний ОСОБА_6 розповів події та обставини, які відбулись з ОСОБА_99 , а саме відтворив падіння ОСОБА_14 з висоти власного зросту, без прискорення. При цьому зазначив, що ОСОБА_14 , встаючи з ліжка намагався йти вперед і падав. Так він падав у залі 4 рази з інтервалом приблизно в 3-5 хв. Його постійно підіймав ОСОБА_68 . Потім ОСОБА_14 вийшов на кухню. Коли він з ОСОБА_97 вийшли за ним то побачили як той лежав перехилений через лавку головою лицем до низу. Вони повели його і поклали на ліжко. Через деякий час ОСОБА_44 знову пішов на кухню. Коли його ОСОБА_45 позвав на кухню то він зайшовши знову побачив що ОСОБА_74 лежав на підлозі біля лавки Вони знову поклали його на ліжко. Через деякий час ОСОБА_44 знову пішов на кухню. Коли він зайшов на кухню то побачив, що ОСОБА_74 лежав вже біля батареї Через деякий час ОСОБА_44 знову пішов на кухню. Коли він зайшов на кухню за ним то побачив, що ОСОБА_74 падаючи ударився головою об батарею. При цьому на відео зафіксовано, що ОСОБА_6 кілька разів деталізував момент цього падіння уточнюючи, що ОСОБА_44 спочатку ударився головою, а потім вже впав, після цього ОСОБА_19 заснув і проснувся від голосу ОСОБА_58 на кухні. Коли він зайшов на кухню то побачив що ОСОБА_45 тримав ОСОБА_42 лівою рукою за шию правою на ніс 3-4 удари в бік показавши точки прикладення якими є нижня частина ребер, потім взяв правою рукою з шиворот а лівою один раз вдарив в правий бік в районі нижніх ребер. Потім лівою рукою взяв за шиворот і коли виводив з кухні наніс удар кулаком правої руки в живіт та поклав на ліжко. Після цього ОСОБА_19 заснув, але стверджує, що ОСОБА_74 продовжував себе поводити як і раніше. З ним постійно був ОСОБА_45 , який і мив ОСОБА_53 після того як той випорожнився під себе. (а.с. 228-232 том. 3).

Висновком експерта №60-767 від 18.01.2022, відповідно до якого усі тілесні ушкодження, котрі призвели до смерті ОСОБА_96 не могли виникнути за обставин вказаних під час слідчого експерименту підозрюваним ОСОБА_6 (а.с. 238 том. 3).

Довідкою КП КОР «Київський акадамічний обласний музично-драматичний театр ім. П.К.Саксаганського» від 11.01.2022, з якої видно, що ОСОБА_14 працював в КП КОР «Київський академічний обласний музично-драматичний театр ім. П.К.Саксаганського» на посаді артиста оркестру з 15.01.2008 згідно з наказом про прийняття № 15К від 15.01.2008 по 14.10.2021 згідно з наказом № 248К від 20,10.2021 про припинення трудового договору у зв`язку зі смертю. (а.с. 245 том. 3).

Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисту про визнання недопустимим джерелом доказів протокол огляду місця події від 14.10.2021 та фототаблицею до нього, у якому зафіксовано факт проведення огляду місця події, яким є житлове приміщення, розташоване в АДРЕСА_3 , у якому було виявлено труп ОСОБА_100 без ознак насильницької смерті (Т.4 а.с. 3-8).

Твердження захисника про недопустимість вказаного доказу з тих підстав, що слідча дія проведена з істотним порушенням вимог КПК України за відсутності заяви володільця чи власника майна на проведення такого огляду є безпідставними.

При цьому суд виходить за наступних фактичних обставин та норм, які регулюють ці фактичні обставини.

Підставою для проведення огляду місця події було повідомлення на службу 102 від працівника органу охорони здоров`я ОСОБА_101 про виявлення трупа ОСОБА_84 1985 року народження. В ході перевірки повідомлення на місце виїхали група реагування патрульної поліції та слідчо оперативна група. В ході чого було виявлено, що труп не має видимих ознак насильницької смерті та його направлено до Білоцерківського КОБ СМЕ для встановлення причин смерті (а.с. 2 т.4).

Таким чином огляд житлового будинку здійснювався з метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася.

Як видно з протоколу огляду місця події від 14.10.2021 у ньому як особу, яка є власником чи користувачем приміщення вказано ОСОБА_102 та у протоколі стоїть підпис від імені цієї особи. (а.с. 3-5 т.4)

Відповідно до ч. 1,2 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

Таким чином огляд місця події це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Закон дозволяє проведення огляду місця події у невідкладних випадках навіть до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

У даному випадку огляд проводився за місцем виявлення трупа ОСОБА_14 , що вважається місцем події незалежно від того, де настала смерть певної людини. Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації, поліція прибула на місце події за викликом, що не потребувало попереднього дозволу слідчого судді чи необхідності подальшого звернення до слідчого судді за отриманням дозволу. Така правова позиція відображена і у постанові 05 вересня 2019 року колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 518/203/17, провадження № 51-6828 км 18.

Аналогічна правова позиція відображена і у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 20.06.2023 (справа № 756/16122/21, провадження № 51-641 км 23), якою крім вищевказаного наголошується, що положення ст. 223 КПК України не мають на меті вирішення питань власності. Вони захищають особу від необґрунтованого втручання у сферу її приватності, на яке вона вправі розраховувати у своєму житлі або іншому володінні.

В ході судового розгляду поза будь якими сумнівами встановлено, що на території садиби, розташованої в АДРЕСА_3 , здійснював свою діяльність реабілітаційний центр Громадської організації «Дух життя», що випливає з показань усіх допитаних в суді свідків та самого обвинуваченого який стверджує, що перебував там тривалий час на реабілітації. Як на керівника цього центру свідки вказують на особу ОСОБА_77 , який вході допиту його як свідка також підтвердив цю обставину. Згідно зі статутом цієї організації саме останній є засновником цієї організації як голова установчих зборів.(а.с.14-39 т.4).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_103 підтвердив фактичні обставини відображені в протоколі огляду місця події та при цьому не заявив про будь які порушення його прав як володільця майна.

Та обставина, що власником садиби згідно з інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав є особа ОСОБА_104 сама по собі не свідчить про порушення порядку проведення огляду місця події.

Суд також не знаходить підстав для визнання протоколу огляду місця події недопустимим доказом з тих підстав, що даний процесуальний документ не відповідає вимогам ст. 104, 105 КПК України, оскільки у протоколі не вказана підстава проведення огляду місця події, не вказано спеціаліста, який брав участь у слідчій дії, не вказується про наявність додатку у виді фототаблиці, яка виготовлена та підписана спеціалістом ОСОБА_105 , якого не було під час проведення слідчої дії, а також з тих підстав, що у фототаблиці вказано номер кримінального провадження, який на час огляду не був відомий ні слідчому, ні спеціалісту.

Дійсно у протоколі огляду не вказано, що дана слідча дія проводилася за участі спеціаліста.

Водночас суд звертає увагу, що у протоколі вказано, що під час огляду застосовувалася фотокамера «Саnon». Фототаблиця до протоколу огляду підписана як спеціалістом ОСОБА_105 та так і слідчим ОСОБА_106 , саме тим слідчим, який проводив огляд місця події, а отже належною процесуальною особою. Залучення слідчим до друкування фотографій спеціаліста навіть якщо він не брав участі у слідчій дії не є істотним порушенням вимог КПК України, що тягне за собою визнання доказу недопустимим.

Суд не розцінює як порушення передбаченого законом способу та порядку отримання доказу ту обставину що на фототаблиці вказано номер кримінального провадження, оскільки суд допускає реальною ту обставину, що фототаблиця не лише могла, а й виготовлялася після проведення невідкладної слідчої дії, після прибуття слідчого до свого місця роботи, внесення відомостей до ЄРДР та після початку здійснення досудового розслідування.

Суд відхиляє клопотання захисту про визнання недопустимими джерелами доказів протоколи від 16.11.2021 та від 23.11.2021 проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_58 з тих підстав, що проведення слідчих дій не відповідало положенням ст. 240 КПК України, якою передбачено, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор проводять слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, тоді як фактично було проведено допит ОСОБА_107 , а не відтворення обстановки та обставин події, які мають суттєве значення по справі, сама слідча дія проводилася у приміщенні поліції, що не відповідає обстановці події, та взагалі унеможливлює її відтворення. Не відтворено місце з якого чув звучи ударів ОСОБА_108 не перевірено чи взагалі він міг їх чути. Не встановлено обставин проведення зовнішнього масажу серця.

Суд погоджується з позицією захисту, що проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК України.

Водночас в ході дослідження носіїв інформації з відеозаписами слідчої дії було встановлено, що слідчий під час проведення слідчого експерименту 16.11.2021 в приміщенні поліції мав за мету точно відтворити механізм та послідовність нанесення ударів потерпілому із встановленням точок прикладення як це сприймав свідок особисто. Під час проведення слідчого експерименту 23.11.2021 свідок ОСОБА_59 відтворив механізм та послідовність нанесення ударів потерпілому на місці події, вказавши місця де потерпілий падав вдарявся частинами тіла.

Суд зауважує, що обсяг обставин, які має на меті встановити слідчий не з`ясування певних питань, які цікавлять сторону захисту не є підставою для визнання доказу недопустимим, а є питанням оцінки такого доказу через призму чи доведеності чи не доведеності вини особи. Також суд не знаходить підстав для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом з підстав, відсутності оригінального примірника носія інформації з відеозаписом на який фіксувала слідча дія. Постанова від 16.11.2021 не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки в резолютивній частині йдеться про відеозапис слідчого експерименту від 23.11.21, який є додатком до протоколу від 16.11.21, що фізично є неможливим.

Як видно з матеріалів справи прокурором на підтвердження допустимості доказів протоколів слідчих експериментів надав суду дві постанови про копіювання інформації з оригінального примірника технічного носія інформації. (а.с. 60-61 та 67-68 т.3). В обох постановах вказана дата її винесення - 16.11.2021. Водночас у постанові, яка знаходиться на а.с. 60-61 т.2 в мотивувальній частині йдеться про слідчий експеримент від 16.11.2021, який фіксувався на відеокамеру Panasonic Full HC -V260 серійний номер DG-8ЕВ002627 із вбудованим флеш-накопичувачем «Kingston micro SD 64 Gb». Водночас у резолютивній частині постанови йдеться про відеозапис зі слідчим експериментом від 23.11.2021. У постанові, яка знаходиться на а.с. 67-68 т.2 в мотивувальній частині йдеться про слідчий експеримент від 23.11.2021, який фіксувався на відеокамеру з вбудованим флеш-накопичувачем. У резолютивній частині постанови також ідеться про відеозапис зі слідчим експериментом від 23.11.2021.

Таким чином суд дійшов висновку, що слідчим приймалися процесуальні рішення про перенесення з оригінального примірника технічного носія інформації, яким є відеокамера Panasonic Full HC -V260 серійний номер DG-8ЕВ002627 із вбудованим флеш-накопичувачем «Kingston micro SD 64 Gb» на оптичний диск допустив механічні помилки у постановах, а саме в датах, що не тягне за собою розумних сумнівів законності отримання самих доказів.

Суд відхиляє клопотання захисту про визнання недопустимим джерела доказу висновок експертного дослідження № 767 від 15.10- 15.11.2021.

Суд повністю погоджується з твердженням сторони захисту, що висновок експертного дослідження в контексті, ст. 84 КПК України не є процесуальним джерелом доказу, яким натомість є висновок експерта.

Прокурор висновок експертного дослідження № 767 від 15.10- 15.11.2021 надав на підтвердження допустимості доказу висновку судово-медичної експертизи №1058-767 від 15.11.21. За таких обставин оцінка висновку дослідження трупа судом надається виключно через призму оцінки висновку судово-медичної експертизи №1058-767 від 15.11.21

Суд відхиляє клопотання захисту про визнання недопустимим джерелом доказів висновок експерта №1058-767 від 15.11.21 судово медичної експертизи (Т.3 а.с. 112) з тих підстав, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 102, КПК у висновку експерта не зазначено місце і час проведення експертизи; опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; всупереч вимогам ст. 70, ч. 3 ст. 223 КПК України, ст. 4 Закону "Про судову експертизу", п. 3.2.7 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи у постанові про призначення судово-медичної експертизи від 15.10.21, слідчий не здійснив належне повідомлення експерта про відповідальність, передбачену законом; експертом порушено вимоги «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року N 6, який не встановив особу обстежуваного за паспортом чи іншим документом, не ознайомився з матеріалами справи і наявними медичними документами, оскільки у висновку експерта немає жодних згадок про ці дії, а у матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що слідчий надавав будь-які документи експерту на підтвердження особи потерпілого. Крім вище викладеного, про очевидну недопустимість Висновку експерта №1058-767 від 15.11.21 за твердженням захисту свідчить той факт, що згідно з протоколом огляду місця події від 14.10.21 - виявлено та вилучено труп ОСОБА_109 , виходячи з Постанови про призначення судово - медичної експертизи від 15.10.21 - слідчий просив провести експертизі про причини смерті ОСОБА_109 , однак експерт виходячи з Висновку експерта №1058-767 від 15.11.21 провів експертизу ОСОБА_14 тобто зовсім іншої особи. За твердженням захисту у матеріалах досудового розслідування відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт смерті потерпілого, та посвідчують особу потерпілого, який помер (Паспорт, ІНН, Свідоцтво про народження, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про одруження, Протокол впізнання померлого, Довідка Форми - 1, Витяг з РАЦ та ін). Оскільки за твердженням захисту переконатися у тому, по якому тілу експерт провів судово-медичну експертизу неможливо, ця обставина ставить під сумнів законність до допустимість висновку експерта №1058-767 від 15.11.21. Також захист вважає указаний доказ недопустимим, оскільки на думку захисту зі змісту висновку експерта №1058-767 від 15.11.21 видно, що експерт не проводив жодних досліджень, не знайомився з матеріалами кримінального провадження, а просто послався на дані, викладені у Висновку експертного дослідження №767 від 15.10.21, який взагалі не є доказом у справі, що прямо суперечить вимогам безпосередності. Висновок експертного дослідження слідчим експерту не направлявся, а отримання експертом висновку дослідження з власної ініціативи суперечить вимогам ч. 4 ст. 69 КПК України, відповідно до якої експерт сам не має права збирати матеріали для експертизи. Також посилаючись на доктрину «плодів отруєного дерева» вважає висновок експерта недопустимим доказом, оскільки він ґрунтується на даних отриманих за результатами слідчої дії, а саме проведення огляду місця події від 14.10.21, протокол якої є недопустимим доказом.

Проте вказані доводи захисника є необґрунтованими.

Як видно з висновку експерта №1058-767 від 15.11.2021 у ньому зазначено, що вказана експертиза проведена 15 листопада 2021 в приміщенні Білоцерківського районного відділення КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи».

У висновку експерта міститься посилання на висновок експертного дослідження трупа ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , №767 від 15.10.- 15.11.2021, який перебував у розпорядженні експерта ОСОБА_110 , на підставі направлення (відношення) слідчого від 14.10.2021 №07799 про що вказується у дослідженні. При цьому у висновку експертного дослідження зазначено, що дослідження почате 15.10.21 з 11до 14 год. і закінчене 15.11.2021.

Вказане експертне дослідження здійснене з дотриманням Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, та Правил проведення судово- медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи (далі - Правила), які затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 р. №6 та яка передбачає можливість проведення дослідження трупів до призначення експертизи.

Згідно з пунктом 1.28 Правил, дослідна частина повинна містити послідовний опис виконання експертизи трупа та всіх виявлених при цьому фактичних даних, методик та устаткування, які були застосовані при проведенні експертизи, перелік об`єктів, надісланих на лабораторне дослідження.

Висновок експертного дослідження відповідає вказаним положенням, містить детальний опис проведених досліджень та використаних методик, зокрема проведене експертом зовнішнє дослідження трупа, внутрішнє дослідження, результати лабораторних досліджень, судово-медичний діагноз та підсумки.

Висновок експертного дослідження складено за формою, затвердженою наказом КЗ КОР «КОБ СМЕ» від 15.03.2018 №16, та відповідає усім вимогам до судово-медичної експертизи (експертного дослідження).

Експертне дослідження трупа експертом ОСОБА_111 проведено безпосередньо, що спростовує доводи захисту про порушення положень ч. 3 ст. 101 КПК України.

Суд відхиляє доводи захисника про те, що судово-медичний експерт ОСОБА_112 не був повідомленим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, оскільки у висновку експерта №1058-767 міститься таке попередження, під яким стоїть підпис експерта.

Посилання захисника на недопустимість висновку експерта як доказу, що ґрунтується на іншому доказі, а саме протоколу огляду місця події який є недопустимим є безпідставними, оскільки протокол огляду місця події від 14.10.2021 суд визнає належним та допустим доказом.

Щодо розбіжностей, які містяться в матеріалах кримінального провадження, в частині написання прізвища померлого ОСОБА_14 , то на переконання суду очевидним є факт допущення описки слідчим при складенні протоколу огляду місця події від 14.10.2021, та постанови про призначення експертизи від 15.10.2021, в яких слідчим допущено описку при написанні прізвища особи трупа (слідчим помилково зазначено ОСОБА_79 ), який ним був виявленим та вилученим.

На вказаний факт вказує та обставина, що ім`я та по батькові, дата народження ОСОБА_84 ІНФОРМАЦІЯ_4 співпадає у протоколах слідчих дій, постановах слідчого, висновках експертах.

Крім цього, в матеріалах кримінального провадження, у тому числі із показань свідків, відсутні посилання на відомості про смерть іншої особи, за адресою: АДРЕСА_3 , тіло якої могло бути «помилково» виявлено та направлено експерту для проведення судово-медичного дослідження.

Вказане протиріччя було усунуте в ході судового розгляду також шляхом допиту потерпілих, які підтвердили, що на фототаблиці до протоколу огляду місця події зафіксовано труп саме ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 а не іншої особи, також з показань потерпілих ними надавалися документи загиблого експерту, показаннями свідків ОСОБА_78 та ОСОБА_80 які пояснили причину зазначення прізвища « ОСОБА_79 » в процесуальних документах.

Будь-яких сумнівів у тому, що саме труп ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 було вилучено під час огляду місця події від 14.10.2021 направлено експерту для проведення судово-медичного дослідження у суду не виникає.

Суд відхиляє клопотання захисту про визнання недопустимими доказами подані прокурором документи на підтвердження допустимості висновку експерта №1058-767 від 15.11.21, а саме:

-Направлення трупа ОСОБА_109 видане слідчим ОСОБА_113 від 14.10.2021 №07799;

-копію повідомлення від 15.10.2021 завідувача Білоцерківського відділення КЗКОР «КОБ СМЕ» про встановлення під час судово-медичного дослідження трупа ознак насильницької смерті;

- копію дозволу Білоцерківської окружної прокуратури від 15.10.2021 про видачу тіла ОСОБА_14 ,

-копію лікарського свідоцтва про смерть №767 від 15.10.2021 ОСОБА_14 ,

-копію актового запису про смерть ОСОБА_14 №2647 від 18.10.2021,

-витяг № з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть,

з тих підстав, що указані документи не були відкриті сторонам всупереч вимогам ч. 12 ст. 290 КПК України під час досудового розслідування.

В ході судового розгляду указані документи перед поданням до суду були відкриті прокурором стороні захисту, що було підтверджено в судовому засіданні захисником та обвинуваченим.

Водночас суд констатує, що указані документи не є доказами вини обвинуваченого в контексті ст. 84 КПК України, а є первинними документами, які підтверджують законність доказу, допустимість якого оспорюється стороною захисту.

При цьому суд враховує, що ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Водночас чинний КПК України не покладає орган досудового розслідування акумулювання у матеріалах кримінального провадження усіх документів в тому числі таких, які формуються в результаті внутрішнього документообігу, переписки, яка передувала початку кримінального провадження.

У разі оспорювання законності тих чи інших доказів чинним КПК України сторонам не забороняється подати до суду на підтвердження допустимості доказів певні документи, які самі по собі не є доказами вини у справі.

Суд відхиляє клопотання захисту про визнання недопустимими джерелами доказів висновок експерта №1118-767 від 15.11.21 (а.с. 174 т.3), висновок експерта №1116-767 від 19.11.21 (а.с. 181-182 т.3), висновок експерта №60-767 від 18.01.22 (а.с. 238 т.3), які заявлені з одних і тих же підстав, що на думку захисту експерт не проводив жодних досліджень, не знайомився з матеріалами кримінального провадження, а просто послався на дані викладені у Висновку експертного дослідження №767 від 15.10.2021, який крім того є недопустимим доказом, а отже за твердженням захисту виходячи з доктрини «плодів отруєного дерева» якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Оцінку такій правовій позиції сторони захисту суд вже давав вище у вироку.

Суд відхиляє клопотання захисту про виключення, відповідно до ч. 3 ст. 358 КПК України, з числа доказів протоколів слідчих експериментів від 16.11.2020 та 23.11.2020 за участі свідка ОСОБА_58 з підстав сумнів у достовірності цих документів.

В обґрунтування своєї правової позиції захист посилається на ту обставину, що отримані від свідка під час слідчих експериментів дані з приводу кількості нанесених ОСОБА_14 ударів, суперечать його ж показанням в суді під час допиту 14.10.22 та під час додаткового допиту, що унеможливлює встановлення, які з показань є правдивими, що на думку захисту викликає сумнів у достовірності самих протоколів як документів.

Відхиляючи клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 358 КПК України, на яку захист посилається як на підставу подання клопотання, передбачено, що якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити відповідну експертизу цього документа.

При цьому суд звертає увагу, що чинний КПК України оперує поняттями «достовірність» чи «недостовірність» як елемент (ознаку), що характеризує ті чи інші процесуальні дії чи джерела доказів.

Так положеннями ст. 85 КПК України указаний термін вживається як критерій визначення належності доказів: «належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів»

Положеннями ст. 94 КПК України визначаються критерії, за якими учасники кримінального провадження здійснюють оцінку доказів «керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення».

Положеннями ст. 96 КПК України окремо передбачається процедура з`ясування достовірності показань свідка: «Сторони кримінального провадження мають право ставити свідку запитання щодо його можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка».

Положеннями ч. 5 ст. 356 КПК України передбачається така ж процедура з`ясування достовірності висновку експерта: «Кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновку експерта має право надати відомості, які стосуються знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки експерта».

Системний аналіз наведених вище, а також інших норм КПК України (ст. 225, 415, 433) дають підставу для висновку, що ознака достовірності є як загальним елементом в системі доказів та доказування, а також індивідуальним елементом, що характеризує конкретний доказ, який визначається за допомогою конкретних обставин, передбачених відповідною нормою закону. У даному випадку у положенні ч. 3 ст. 358 КПК України мова йде про достовірність самого документу як носія інформації тобто, правдивість, точність та вірність зафіксованої у ньому інформації тим фактичним подіям, які відбувалися і з приводу яких він складений.

Суд погоджується з твердженням сторони захисту, що сам по собі протокол слідчого експерименту з відповідним додатком у вигляді носія інформації є документом в контексті положень ст. 99 КПК України.

Однак наведені вище обставини, за допомогою яких, захист намагається поставити під сумнів достовірність самого документу як процесуального джерела доказів, не можуть братись до уваги, оскільки захистом ставиться під сумнів не вірність, точність, правдивість, законність походження (складання) самого документу, а оспорюються правдивість відомостей, отриманих від свідка в ході відтворення ним дій та обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Будь яких даних, які б свідчили про внесення до протоколів чи носіїв інформації інших відомостей, ніж ті які відбувалися під час проведення слідчої дії, які б викривлювали справжні відомості повідомлені свідком стороною захисту не наведено.

Таким чином суд дає оцінку протоколам слідчих експериментів від 16.11.2020 та 23.11.2020 за участі свідка ОСОБА_58 як кожному доказу окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також в сукупності з іншими зібраними доказами, в тому числі показаннями свідка ОСОБА_58 в суді, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, у інших учасників судового провадження не виникло зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

Прокурором доведено, що ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження, що спричинили його смерть саме у такий спосіб, у місці та в час вказаний в обвинувальному акті, що повністю підтверджено вищенаведеними висновками експертиз, місцем виявлення трупа, показаннями допитаних судом свідків та самого обвинуваченого.

При цьому суд звертає увагу, що в рапорті помічника чергового Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_82 від 14.10.2021 року, зафіксовано, що повідомлення від працівника закладу охорони здоров`я ОСОБА_101 на лінію 102 надійшло ІНФОРМАЦІЯ_2 о 06:26:56, що смерть настала до приїзду медиків, без видимих ознак насильницької смерті. Труп направлено до Білоцерківського КОБ СМЕ для встановлення причини смерті (а.с.2 том. 3).

Як видно з висновку експертного дослідження трупа ОСОБА_14 , №767 від 15.10.- 15.11.2021, дослідження трупа розпочато 15.10.21 з 11до 14 год. і закінчене 15.11.2021. При цьому зі описової частини дослідження видно, що проводилися як зовнішнє так і внутрішнє дослідження трупа.

Як видно з висновку експерта № 1117-767 від 19.11.2021 смерть ОСОБА_14 настала за 24-36 годин до початку розтину трупа.

Таким чином якщо розтин трупа розпочато з 11 години 15.10.2021 то смерть ОСОБА_14 могла настати у період з 23 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_7.

Як видно з показань допитаних судом свідків та самого обвинуваченого усі стверджують, що ОСОБА_14 був живий у період як мінімум з 23 год.13.10.2021 по 5 годину ІНФОРМАЦІЯ_2, коли ОСОБА_50 , якого розбудили о 5 годині, та ніші особи з числа присутніх намагався надавати йому домедичну допомогу.

Таким чином суд погоджується з твердженням обвинувачення, що смерть ОСОБА_14 , настала приблизно о 6 годині, оскільки більш точний час встановити неможливо, а на встановлення наявності чи відсутності вини обвинуваченого детальна точність цієї обставин у даній конкретній справі не впливає.

Дослідивши надані стороною обвинувачення вищенаведені докази суд дійшов висновку, що прокурором повністю і беззаперечно доведено, що дійсно мало місце умисне заподіяння ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, що потягло смерть останнього, що має ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Про вказане свідчить насильницький характер та механізм заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя та настання смерті саме від описаних в обвинуваченні тілесних ушкоджень, що підтверджено наведеним вище висновком експерта судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 .

В ході судового розгляду справи з наданих сторонами провадження доказів не виникає жодних підстав вважати, що потерпілий отримав тілесні ушкодження в іншому місці ніж встановлене слідством.

Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд виходить з оцінки показань обвинуваченого в судовому засіданні у сукупності з вищевказаними дослідженими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Обвинувачений, не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, заперечує будь-яке нанесення ударів потерпілому. Вказує, що ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження від дій іншої особи ОСОБА_114 .

Однак така версія не обвинуваченого не лише не знайшла свого підтвердження, а й спростовується сукупністю досліджених в суді доказів.

Ні сам обвинувачений, ні свідки не вказували про отримання ОСОБА_14 тілесних ушкоджень раніше в тому числі під час будь яких конфліктів, як до надходження до реабілітаційного центру так і під час перебування у ньому до вказаної події.

Суд визнає правдивими показання свідка ОСОБА_58 , який, будучи попереджений про кримінальну відповідальність та приведений до присяги в суді, вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка заподіла тілесні ушкодження ОСОБА_14 . Свідок будучи неодноразово допитаним в суді, дав детальні та послідовні показання щодо обставин заподіяння ОСОБА_14 тілесних ушкоджень. Оцінюючи показання свідка, суд враховує, що частина події ним сприймалася візуально, тобто він сам бачив ті чи інші дії, а частина сприймалася на слух, коли ОСОБА_14 та ОСОБА_6 перебували у іншій кімнаті. При цьому суд звертає увагу, що свідок чітко вказує описує механізм нанесення ударів кількість та місце прикладення сили, які він бачив та приблизно вказує ту кількість ударів, які він ідентифікував по звуку, які суттєво не різняться між собою. Такі твердження свідка суд не розцінює як неправдиві показання, а лише як наслідок суб`єктивного сприйняття свідком обставин та обставиною тривалого часу з моменту події.

Суд визнає як докази вини обвинуваченого протоколи слідчих експериментів зі свідком ОСОБА_115 від 16 листопада 2021 року та 23.11.21, з яких видно, що свідок, детально описав та відтворив обставини та механізм заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Відтворені ОСОБА_97 обставини підтверджуються висновком експерта № 1116-767 від 19.11.2021 (а.с. 181-182 том. 3).

Правдивість показань свідка підтверджується наведеним вище висновком судово-психіатричного експерта № 681 від 09.12.2021 (а.с. 99-100 том. 3)

Суд не вбачає протиріч між висновком експертизи від № 1116-767 від 19.11.2021, якою підтверджено спроможність описаного ОСОБА_97 механізму отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , та висновком експерта №60-767 від 18.01.2022, який категорично виключає виникнення усіх тілесних ушкоджень, котрі призвели до смерті ОСОБА_96 за обставин вказаних під час слідчого експерименту підозрюваним ОСОБА_6 . Як видно з досліджених вище доказів в описаному ними механізмі заподіяння тілесних має місце лише часткове співпадіння зокрема щодо нанесення окремих ударів кулаками рук, однак вказують різну локалізацію точок прикладення.

Законність висновки експертів у суду сумнівів не викликають.

З досліджених судому документів, які характеризують особу свідка ОСОБА_58 жодних обставин, які б компрометували його як свідка, а отже ставили б під сумнів його показання, судом не встановлено.

Стороною захисту суду також не надано компрометуючих свідка ОСОБА_58 даних.

Суд сприймає як правдиві показання обвинуваченого в тій частині, що ОСОБА_14 своєю поведінкою, обумовленою його станом, викликаним тривалим вживанням алкоголю, перешкоджав іншим особам відпочивати у нічний час. На цю ж обставину вказує і свідок ОСОБА_59 та інші допитані в суді свідки.

Саме ця поведінка на переконання суду викликала у обвинуваченого певний емоційний стан, який як видно з матеріалів справи перейшов у активну агресивну поведінку.

Виходячи з досліджених судом наведених вище доказів суд дійшов однозначного висновку, що тілесні ушкодження були завдані активними діями обвинуваченого, обумовленими прикладенням з його боку значної сили, що свідчить виключно про умисний характер заподіяння тілесного ушкодження.

При цьому, сила тривалість та спосіб заподіяння ударів вказують на ставлення до вчинюваних ним дій як до умисних, хоча виходячи з його таки поведінки під час скоєння злочину він і не бажав настання наслідків у виді смерті потерпілого.

Суд критично оцінює твердження обвинуваченого в тій частині, що він приховував справжні обставини вчинення злочину, зважаючи на прохання ОСОБА_58 , який ніби то попросив його після скоєного нікому не розповідати про побачене, а в подальшому він не мав змоги дати показання в суді про дійсні обставини справи.

Водночас як видно з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 був єдиною особою, якій повідомили про підозру у вчиненні злочину щодо ОСОБА_14 . Незважаючи на ніби то прохання ОСОБА_58 , ОСОБА_6 під час слідчого експерименту все ж вказував про нанесення ним ударів ОСОБА_14 . Водночас суду ОСОБА_6 не зміг пояснити чому він під час слідчого експерименту загадав та відтворив лише один епізод нанесення ОСОБА_97 ударів, що суттєво відрізняється від його показань в суді. Суд розцінює як безпідставні твердження обвинуваченого про неможливість упродовж усього судового розгляду дати показання про дійсні обставини події. Судом детально роз`яснювалося обвинуваченому його право давати показання на будь якій стадії дослідження доказів. Обвинувачений, виявивши бажання давати показання після дослідження усіх доказів у справі, в ході судового розгляду жодного разу не виявляв наміру дати показання і відповідні клопотання з цього приводу не заявляв. Таку позицію обвинуваченого суд розцінює як спосіб уникнення від кримінальної відповідальності.

Дослідивши усі вищевказані докази у сукупності, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення доказано як подію злочину, так і винуватість ОСОБА_6 у його вчиненні, а дані ним показання суду повністю спростовуються наведеними вище доказами.

Даючи правову оцінку діям ОСОБА_6 з огляду на пред`явлене обвинувачення, а також аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу підсудного при скоєнні злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховує при цьому поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, предмет конфлікту, що став підґрунтям для подальших дій обвинуваченого, спосіб та знаряддя вчинення злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, ставлення до наслідків злочину і приходить до переконання, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 вчинив два тяжких умисних закінчених злочини: один - проти життя та здоров`я особи (ч. 2 ст. 121 КК України), посягнувши тим самим на найвищу в Україні соціальну цінність, гарантовану ст.ст. 3, 27 Конституції України, та один проти власності (ч.3 ст. 185 КК України). Суд також враховує, що стосовно наслідків у виді смерті людини в діях обвинуваченого має місце необережна форма вини, хоча заподіюючи потерпілому тілесне ушкодження, обвинувачений застосував небезпечний для життя спосіб у вигляді нанесення ударів в життєво-важливі органи упродовж тривалого часу. Судом також враховуються наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді смерті потерпілого. Також суд враховує, що збитки, завдані крадіжкою усунуті шляхом повернення викраденого майна.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий. За місцем колишнього проживання характеризується в посередньо, офіційно не працює. Обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений як до вчинення злочину так і після його вчинення вів відносно соціальний спосіб життя з відносно міцними соціальними зв`язками.

Суд не встановив обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання.

Водночас суд відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України визнає обставиною, що обтяжує покарання вчення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказана обставина суттєво вплинула на поведінку обвинуваченого та обумовила скоєння ним злочину.

Суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_13 який вважає, що обвинувачений має понести не суворе покарання.

Думку потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які вважають що покарання обвинуваченому слід призначити в межах Закону.

За таких обставин з урахуванням правової позиції учасників провадження, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах передбачених санкціями ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України.

Визначаючи розмір покарання, крім інших обставин суд бере до уваги, що обвинувачений відносно тривалий час з 16.12.2021 року постійно перебуває під вартою та утримується в умовах СІЗО.

Також суд враховує відсутність віктимної поведінки самого загиблого, оскільки його стан був достеменно відомий усім присутнім, а отже заздалегідь очікуваним та передбачуваним, що не зменшує ступінь вини обвинуваченого.

З огляду на усі вищевказані обставини у їх сукупності відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставини, розмір покарання має бути більшим середньої міри, передбаченої санкцією ч. 2 ст.121 КК України та мінімальним за санкцією ч. 3 ст. 185 КК України. На переконання суду, такий розмір покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 16450 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 200 000 гривень (а.с. 125-128 т.1), цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень (а.с. 158-160 т.1), цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 000 гривень (а.с. 176-178 т.1) то суд приходить до наступного.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода також полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із фізичним болем та стражданнями, яких вона зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Суд повністю погоджується з наведеними в позові ОСОБА_10 обставинами, які обґрунтовують позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, яка складається з 16450 грн. 00 коп. витрат на поховання загиблого що підтверджується доданими до позовної заяви оригіналами договору - замовлення на організацію та проведення поховання та фіскального чеку (а.с. 129-136 т.1). Заявлені вимоги не виходять за критерії розумності та співмірності завданих збитків. Суд також погоджується з обґрунтуванням позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та вважає, що скоєнням злочину потерпілій завдано сильних душевних страждань внаслідок позбавлення життя її рідного сина, понесена втрата не може бути відновлена. З огляду на вік стан здоров`я обвинуваченого, який є молодою працездатною людиною, з урахуванням ступеню його вини, який суд визначає з урахуванням віктимної поведінки загиблого, майнового стану відповідача, вимоги в цій частині підлягають задоволенню та суд оцінює розмір відшкодування в цій частині в 200 000 грн.

Суд повністю погоджується з наведеними в позові ОСОБА_12 обставинами, в обґрунтуванням позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та вважає, що скоєнням злочину потерпілій завдано сильних душевних страждань внаслідок позбавлення життя її чоловіка, після смерті якого на вихованні залишилася малолітня дитина, понесена втрата не може бути відновлена. З огляду на вік стан здоров`я обвинуваченого, який є молодою працездатною людиною, з урахуванням ступеню його вини, майнового стану відповідача, вимоги в цій частині підлягають задоволенню та суд оцінює розмір відшкодування в цій частині в 500 000 грн. Заявлені вимоги не виходять за критерії розумності та співмірності завданих збитків

Суд погоджується з наведеними в позові ОСОБА_11 обставинами, в обґрунтуванням позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та вважає, що скоєнням злочину потерпілому завдано сильних душевних страждань внаслідок позбавлення життя його єдиного рідного брата, понесена втрата не може бути відновлена. З огляду на наведені в цивільному позові обставини, пояснення, дані цивільним позивачем в суді щодо відносин які які мали місце між ним та загиблим, враховуючи вік стан здоров`я обвинуваченого, який є молодою працездатною людиною, з урахуванням ступеню його вини, майнового стану відповідача, вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та суд оцінює розмір відшкодування в цій частині в 500 000 грн. В іншій частині заявлені вимоги не підлягають задоволенню як такі що виходять за критерії розумності та співмірності завданих збитків.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 26, 100, 127, 368, 369 - 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

- за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

На підставі ч. 1,2 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 13 листопада 2023 року.

Зарахувати до строку покарання час перебування під вартою в місцях попереднього ув`язнення з 16.12.2021 по 12.11.2023 з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 продовжити до набрання вироком законної сили, утримуючи в ДУ «Київський СІЗО».

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 16450 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 200 000 гривень задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 матеріальної шкоди в розмірі матеріальної шкоди в розмірі 16450 (шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 000 гривень задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні:

ноутбук марки «FUJITSU» модель: AH532/G52, із зарядним пристроєм та коробки до нього, бензотример марки «FORESTA FC-43» та коробки до нього, інструкція з експлуатації які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_13 вважати повернутим потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_116