Номер провадження:1-в/521/704/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Малиновського районного суду у м. Одеса клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.Одеси надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, на обґрунтування якого зазначено, що під час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою засуджений довів, що він став на шлях виправлення і до нього може бути застосовані вимоги ст.82 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, вважаючи, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Вимогами ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України передбачено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України). Суди під час судового засідання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії, слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і становлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, а саме:

-17.02.2011 року за ст. 185 ч.3, 75, 104, 76 п, 2,3,4 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 1 рік;

-25.04.2013 за ст. 185 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі.

- 25.06.2013 за от. 185 ч.3, 309 ч.1, 190 ч.2, 70, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 12.01.2016 по відбуттю строку покарання;

- 30.06.2017 за ст. 186 ч.2 72 ч. 5 КК України до 4 років позбавлення волі.

- 07.12.2017 за ст. 395 ч.1, 70 ч.4 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 16.06.2019 умовно-достроково на 5 місяців 24 дні;

На теперішній час засуджений 23.12.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 289 ч.2, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку 31.10.2019р. кінець строку 31.01.2025р.

З характеристики засудженого встановлено, за час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений зарекомендував себе наступним чином:

Під час тримання в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань» з 31.10.2019по 13.08.2020 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

Під час тримання в державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)» з 05.04.2023р. по 09.06.2023р. до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

13.08.2020 року прибув до державної установи «Одеська виправна колонія (№14)», м. Одеси, був розподілений до відділення СПС №3 до дисциплінарної відповідальності притягувався 5 (п?ять) разів, відповідно до пункту 14 статті 134 КВК вважається таким що не має стягнень.

Заохочень не має.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не допускає конфліктні ситуації, підтримує рівні товариські стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, в бесідах щирий. Своє спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку. Дбайливо ставиться до майна установи. Виконує законні вимоги персоналу установи. До виконання робіт по благоустрою території установи відноситься не байдуже. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки.

Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Із засудженим забезпечується проведення морального, правового, естетичного, фізичного, санітарно-виховного та психологічного виховання в індивідуальних, групових і масових формах на основі психолого-педагогічних та соціально-виховних принципів і методів, на що він реагує, посередньо намагається робити для себе належні висновки.

Родинні стосунки та соціально-корисні зв`язки втрачено. На профілактичному обліку не перебуває. За вироком суду позову не має, провину визнав.

Крім того, комісія установи (витяг з протоколу №12 від 14.06.2023 року) вирішила не направляти матеріали до суду з приводу заміни невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно засудженого ОСОБА_4 , який не став на шлях виправлення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Так, згідно до частини 1 та 2 ст.50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом об меженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. А також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання , суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

Єдиною і достатньою підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 п.13 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що матеріали про умовно-дострокове звільнення, повинні містити характеристику, що відображає процес виправлення засудженого та стосується всього періоду відбування ним покарання, дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Зазначені у характеристиці якості засудженого можуть свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду, і повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Також, суд зазначає, що до ОСОБА_4 , який раніше був неодноразово засуджений, в місцях позбавлення волі застосовувалися дисциплінарні стягнення та лише незадовго до настання часу, який безпосередньо передує заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке прослідковуються позитивні зміни у поведінці ОСОБА_4 . Висновки про виправлення особи слід робити не лише за період, який безпосередньо передує моменту заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке, а за весь час відбування покарання або принаймні впродовж значної частини цього строку.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про те, що на даний час поведінка засудженого ОСОБА_4 не свідчить про стабільний процес виправлення та перевиховання та що він довів своє виправлення, а тому підстав для задоволення клопотання не має.

Керуючись ст. ст. 50, 82 КК України, ст. ст. 537,539,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1