Справа № 301/2116/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/969/20, за апеляційними скаргами, які подали обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник адвокат ОСОБА_7 та перший заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ :

Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 06 серпня 2020 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Казахстан Краснофлотського району Кокчетавської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий, одружений, з вищою освітою, засуджений вироком Іршавського районного суду від 06.05.2019 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки й на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

визнаний винуватим за ч. 1 ст. 263 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2019 року, більш суворим, що визначено за цим вироком, обвинуваченому ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, та з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, таких обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази, а саме: 85 (вісімдесят п`ять) патронів, які передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Іршавського ВП, - ухвалено після вступу вироку в законну силу знищити.

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

У лютому 2019 року, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись біля автобусної зупинки, що по вул. Центральній у с. Брід Іршавського району, знайшов пластикову пляшку об`ємом 0,5 літра з під води «Живчик», в середині якої виявив предмети схожі на патрони в кількості 85 штук, які згідно висновку судово-балістичної експертизи № 1/264 від 24 червня 2019 року : 82 (вісімдесят два) патрони є бойовими автоматними патронами центрального бою, калібру 5,45x39 мм із яких 80 патронів споряджені трасуючою кулею (57-Т-231П), 1 патрон споряджений бронебійною кулею (7Н24), 1 патрон споряджений звичайною кулею (7Н6), і призначені для стрільби із автомата АКМ-74, ручного кулемета РПК-74, їх модифікацій та іншої зброї відповідного калібру; 3 (три) патрони є бойовими гвинтівковими патронами центрального бою, калібру 7,62х54К, із звичайною кулею, які призначені для стрільби із карабіну МЦ-18, його модифікацій та іншої зброї відповідного калібру. Вказані 85 досліджуваних патронів виготовлені промисловим способом, є боєприпасами та придатні для стрільби. Знайшовши патрони, ОСОБА_6 привласнив їх, діючи умисно переніс до будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , де незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігав до 31 травня 2019 року, тобто до моменту їх виявлення та вилучення працівниками Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, під час складання відносно нього протоколу затримання на підставі ухвали Іршавського районного суду № 301/401/19 від 31.05.2019, відповідно до якої щодо нього в рамках кримінального провадження № 0000164 внесеного 18.02.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 296 КК України, було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою і вказані патрони мав при собі, які взяв із собою до м. Іршава, з метою їх збуту.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що вирок є незаконним. Стверджує, що не вчиняв інкримінованого йому злочину, а кримінальне провадження щодо нього сфальшовано. Зазначає, що взяв на себе вину в скоєнні кримінального правопорушення внаслідок введення його в оману працівниками поліції. Вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є належними та допустимими, і не підтверджують його вину в скоєнні злочину, що не враховано судом першої інстанції. Просить вирок скасувати ;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що вирок є незаконним. Стверджує, що судом взято до уваги як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_6 покази свідків працівників поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які нібито були присутні при затриманні ОСОБА_6 на підставі ухвали Іршавського районного суду від 31.05.2019, однак у протоколі затримання слідчим зазначено, що затримання проводилось без участі вищезгаданих працівників поліції, що свою чергу свідчить про те, що їхні покази щодо вилучення при проведенні затримання та особистого огляду ОСОБА_6 патронів не можуть бути допустимими доказами у справі. Крім того, зазначає, що затримання та особистий огляд ОСОБА_6 проведені з порушенням вимог ст. 208, ч. 7 ст. 223 КПК України, а відтак протокол затримання та особистого огляду не є допустимим доказом. Посилається і на те, що допитані в суді свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не підтвердили факт добровільної видачі ОСОБА_6 патронів при проведенні його особистого огляду, як це зазначено у вироку суду, і не могли його підтвердити, так як не були присутні при таких подіях, а отже, їхні показання не можуть бути доказами вини ОСОБА_6 . Просить вирок скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції ;

- перший заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 вказує на те, що суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання. Стверджує, що при визнанні ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення суд повинен був керуватись приписами ч. 4 ст. 71 КК України, а не ч. 4 ст. 70 цього Кодексу, оскільки попередній вирок щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України ухвалено 06.05.2019, а нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_6 вчинив у період із лютого до 31 травня 2019 року, тобто під час іспитового строку, встановленого йому за попереднім вироком, що в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_6 порушив умови ст. 75 КК України, у зв`язку з чим повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням, є неприпустимим. Просить вирок у частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки й на підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іршавського районного суду від 06.05.2019 та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 місяці, в решті вирок залишити без зміни.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що її доводи є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подані стороною захисту апеляційні скарги та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу і заперечувала щодо задоволення апеляційних скарг сторони захисту, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

При оцінці доводів апеляційних скарг щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів бере до уваги таке.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованим, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, зокрема, викладені у вироку висновки не підтверджені наведеними у ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого статтею 381 цього Кодексу.

Так, зі змісту вироку убачається, що у підтвердження доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на письмові докази (рапорт слідчого СВ Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 31.05.2019 ; постанову про виділення матеріалів досудового розслідування ; ухвалу слідчого судді від 31.05.2019 ; постанову про затримання особи, підозрюваної у скоєнні злочину від 31.05.2019; постанову про визнання предмета речовим доказом від 01.06.2019 ; клопотання про арешт майна від 03.06.2019; клопотання про призначення судово-балістичної експертизи від 03.06.2019; ухвалу слідчого судді про призначення судово-балістичної експертизи від 04.06.2019; довідку про звільнення; протокол про надання доступу до матеріалів від 13.08.2019 та протокол про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування), не даючи їм аналізу, не зазначивши, які саме факти та обставини ці докази підтверджують.

Вказане свідчить про те, що викладені у судовому рішенні висновки не підтверджені доказами, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Крім того, наведеними у вироку доказами не підтверджено час та місце придбання ОСОБА_6 бойових припасів, час та місце їх зберігання, а також докази, які підтверджують, що ОСОБА_6 , направляючись із місця свого проживання - АДРЕСА_2 , до Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області і до Іршавського районного суду для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взяв із собою патрони саме з метою їх збуту.

Окрім цього, під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що після обрання йому Іршавським районним судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, направляючись разом із працівниками поліції до Іршавського відділення поліції, по дорозі зайшли у кафе, де співробітники поліції замовили йому спиртне горілку, і під час спілкування попросили визнати себе винним у скоєнні злочину, поєднаного з незаконним зберіганням патронів, на що він погодився, після чого працівники поліції дали йому куртку, в якій знаходились патрони. Прийшовши до Іршавського відділення поліції під час складання щодо нього протоколу затримання ним було добровільно видано патрони.

Колегія суддів вважає, що вказані пояснення ОСОБА_6 , які свідчать про застосування до обвинуваченого незаконних методів слідства, підлягають до відповідної перевірки, з внесенням відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведені обставини також свідчать і про неповноту та поверховість при дослідженні інкримінованих ОСОБА_6 фактичних обставин кримінального правопорушення, що свідчить про порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 370, 373 цього Кодексу щодо законності та вмотивованості судового рішення, а також про те, що викладені у вироку висновки не підтверджені дослідженими безпосередньо під час судового розгляду доказами.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвалений у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_6 вирок не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке віднесено до істотних порушень вимог КПК України, і яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.

У зв`язку з цим, вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення про призначення обвинуваченому більш суворого покарання, у тому числі без застосування іспитового строку, не можуть бути задоволені.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, а також викладеним у апеляційних скаргах доводам, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Призначаючи новий розгляд кримінального провадження колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що усунення вказаних вище недоліків, викладеного в обвинувальному вироку обвинувачення ОСОБА_6 , поєднано з дослідженням зібраних досудовим розслідуванням доказів, перевіркою заяви обвинуваченого про застосування щодо нього незаконних методів слідства, що не видається за можливе під час розгляду кримінального провадження в апеляційному суді, а також те, що учасниками судового провадження не заявлялись клопотання спрямовані не усунення вищевказаних порушень приписів КК та КПК.

Тому, апеляційні скарги сторони захисту підлягають задоволенню, а апеляційна скарга сторони обвинувачення частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги, які подали обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник адвокат ОСОБА_7 , задовольнити, а апеляційну скаргу, яку подав перший заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 06 серпня 2020 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_6 скасувати, призначивши новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: