Справа № 201/4026/23
Провадження № 1-кп/201/603/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000101 від 23.01.2023 року, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Першотравенська Дніпропетровської області, з середньою освітою, працюючого офіційно водієм, розлученого, на утриманні має малолітню дитину (2016 р.н.), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 30.10.2013 Першотравенським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 900,00 грн;

- 12.12.2018 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки; 14.12.2020 ухвалою Першотравенського міськрайонного суду Дніпропетровської області звільнений від відбуття покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_8

потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 23 січня 2023 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, не маючи водійського посвідчення, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 виданий ТСЦ1241 належить ОСОБА_11 , рухався у м. Дніпрі по проїзній частині дороги вул. Набережної Перемоги з боку Центрального мосту у напрямку вул. Космічної, в темну пору доби по сухому асфальтобетонному покриттю зі швидкістю приблизно 80 км.год, що перевищує максимальну швидкість у населених пунктах.

Під час руху по вищезазначеній проїзній частині дороги, яка має чотири смуги для руху в одному напрямку, ОСОБА_3 , не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я громадян, проявляючи кримінальну протиправну недбалість та неуважність до дорожньої обстановки, не врахував дорожню обстановку, в зазначений час, а саме 23 січня 2023 року о 18 годині 00 хвилин, рухаючись в другій смузі для руху і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1(«зебра»), по якому рухався пішохід ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зліва на право по ходу його руху і перед яким зупинився в четвертій смузі для руху не встановлений автомобіль типу позашляховика, під керуванням не встановленого водія, в третій смузі для руху зупинився автомобіль «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_13 , не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, заходів для зменшення швидкості та зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв і на вказаному пішохідному переході, в районі буд. №102-Д, передньою правою частиною керованого ним автомобілю допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.1. а), 2.3 б), 2.9 а), 12.2; 12.4; 12.9 б), 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України.

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 2.9: «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п. 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

п.12.9. (б) Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;

п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

п. 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість або зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися й можуть продовжити (відновити) рух, тільки переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створені перешкода або небезпека.»

Порушення п. 18.1 і п. 18.4 Правил дорожнього руху ОСОБА_3 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми голови, грудної клітки, живота, тазу та нижніх кінцівок: закрита черепно-мозкова травма: крововилив у м`які покриви голови тім`яно-скроневої ділянки праворуч, лінійний перелом правої скроневої кістки, крововиливи під м`які мозкові оболонки та у речовину головного мозку, правої та лівої скроневих часток головного мозку та на правому полюсі мозочка, забійна скальпована рана лобно-тім`яної ділянок справа та зліва, забійна рана правої надбрівної дуги, садна обличчя; тупа травма грудної клітки: переломи 2,3,4,5,6,7,8,9,10 ребер праворуч, 2,3,4,5,6,7,8,9,10 ребер ліворуч, перелом лівої лопатки, розрив міжхребцевого диску між 4 та 5 грудними хребцями, перелом дужок 4 грудного хребця, розрив спинного мозку на цьому рівні, розрив грудного відділу аорти, переломи тіл, дужок та остистих відростків 9,10 грудних хребців, розрив спинного мозку на цьому рівні; тупа травма живота та тазу: розрив селезінки, розриви правої частки печінки, переломи лобкової та сідничної кісток праворуч, розрив лівого клубо-крижового зчленування, садно черевної стінки праворуч; відкритий уламковий перелом правої великогомілкової кістки, відкрий звих правої малогомілкової кістки, рвані рани правої гомілки, садна правого стегна та гомілки, відкритий звих кісток лівого колінного суглобу з розривом капсули та зв`язок суглобу, рвана рана лівого стегна, садна лівого стегна, забійна рана правої пахової ділянки, забійна рана лівого стегна, садна поперекових та сідничних ділянок прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті у дуже швидкій послідовності одне за одним, практично одномоментно, від дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі, знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю та, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як небезпечні для життя.

Смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 приблизно о 18 годині 00 хвилин на місці дорожньо-транспортної пригоди, тобто в районі буд. №102-Д по вул.. Набережної Перемоги у м. Дніпрі, приблизно за 14-16 годин до моменту дослідження трупу в морзі.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за частиною 3 статті 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, у стані наркотичного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

2.Позиція потерпілих

Потерпіла ОСОБА_10 повідомила суду наступне. Загиблий ОСОБА_12 є моїм чоловіком, з я ким я проживала у шлюбі 37 років. В той день ми гуляли по набережній Дніпра, збиралися йти до дому, підійшли до світлофора, який не працював, зупинилися, там не було машин і ми перейшли до «острівка». Чи було там освітлення я не пам`ятаю. Там було чотири смуги в одну і чотири в іншу сторону руху. Чоловік був з ліхтарем, куди він світив ним я не звертала увагу. Перед нами зупинився в першій смузі автомобіль, ми почали перетинати дорогу, далі у другій полосі також зупинився автомобіль, ми продовжили рух, я йшла попереду, а чоловік позаду. Я пройшла третю полосу, яка була вільна від автомобілів, і в момент, коли я знаходилась на четвертій полосі, а чоловік йшов позаду мене і в той момент перебував на третій полосі, я почула звук удару, я повертаюсь, а чоловіка немає. Його збив автомобіль. Свого чоловіка я побачила лежачим на проїжджій частині. Крім нас дорогу перетинав якійсь чоловік, він йшов попереду нас. Я зателефонувала одразу своєму синові ОСОБА_9 , який через деякий час прибіг до нас. Позов підтримую у повному обсязі. Мені шкода відшкодована у розмірі 8 тис грн. Прошу призначити максимальне покарання.

Потерпілий ОСОБА_9 суду повідомив наступне. Загиблий ОСОБА_12 є моїм батьком. Свідком ДТП я не був. Я з дружиною і дитиною був вдома, мені зателефонувала мама і сказала, що автомобіль збив батька. Я одразу побіг до неї. З моменту її дзвінка до прибуття на місце ДТП минуло десь одна хвилина, оскільки я до цього я був вже зібраним, адже збирався йти до магазину, а тому на своє одягання я часу не витратив. Я побачив автомобілі, які стояли, і батька, який лежав на асфальті. Від нього до автомобіля ОСОБА_14 по діагоналі було приблизно 25-30 метрів. Під`їхала карета швидкої допомоги, лікарі констатували смерть батька. Від автомобіля Мустакімова до магазину «Вина світу» десь 150 метрів, я там затримав ОСОБА_14 , який, на мій погляд, намагався втекти. Він мені опір не чинив. Я його привів до поліцейського. Позов підтримую у повному обсязі. Мені шкода не відшкодована. Прошу призначити максимальне покарання.

3.Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд його суворо не карати, цивільний позов визнав повністю. Надав наступні покази.

Я, ОСОБА_3 дійсно керував транспортним засобом Фольксваген пасат, 23.01.2023, за кермо автомобіля я сів близько, 17.30 після того як дізнався що мій товариш ОСОБА_15 знаходиться у вкрай тяжкому стані у лікарні, та його родичі попрохали мене забрати їх на його автомобілі, та купити ліки, після чого негайно вирушати до лікарні. Фактично автомобіль на якому я у подальшому потрапив в ДТП належить ОСОБА_16 .

23.01.2023 я рухався вул.. Набережна перемоги у Дніпрі в напрямку від центрального мосту до вул.. Космічна, там я повинен був розвернутись на кільці у зворотному напрямку. В той час якраз повністю було відсутнє електричне живлення, були перебої зі зв`язком. Я погано орієнтуюсь містом Дніпро. Я тривалий час не керував автомобілем, оскільки мої права були призупинені державним виконавцем, аж до того моменту, поки я офіційно не працевлаштувався. Я не орієнтувався де саме я знаходжусь, їхав до кільця. Знаю та бачив матеріали справи, показання свідків про велику швидкість руху, проте я не міг цього зробити фізично, через щільний потік автомобілів, що рухались у супутньому напрямку. Свою швидкість оцінюю від 30 до 60 км/год на різних ділянках. Світлофори, зовнішнє освітлення, навіть світло в будинках було відсутнє.

Якщо не додавати до спогадів, те що я дізнався пізніше, то до моменту зіткнення із пішоходом, я рухався в третій смузі, за декілька секунд до зіткнення, спостерігаючи уповільнення автомобілів в третій смузі, я перестроївся в другу, та самого пішохода побачив за мить до удару. Я не бачив а ні в якому напрямку, а ні в якому темпі він ішов. Я не встиг а ні посигналити, а ні відвернути, встиг тільки злякатись та вдарити ногою по педалі гальма. В наступну мить я збив людину, в салон влетіло скло, скляний пил, він потрапив мені у очі, я відпустив гальмо, знаходячись у шоковому стані, протирав очі, та зупинився приблизно метрів через 100-150 від місця наїзду біля бордюру. Я побіг до збитої людини, побачив, як мені здалося, що в неї розбита голова, зірвав з себе свій светр, хотів замотати її. Мені хтось кричав щоб я не чіпав його, тоді я просто підклав одяг йому під голову. Я побіг до машини, щоб викликати швидку, поліцію, також я злякався, що не пам`ятаю чи вимкнув автомобіль. Оскільки останній обладнаний автоматичною коробкою, мені здалося, зо я просто вибіг з нього, та зараз автомобіль знову кудись поїде і щось зробить.

Я ще раз повернувся до потерпілого, зрозумів, що людина мертва, знову побіг до машини телефонувати батьку, та адвокату. Там, за машиною мене наздогнала людина, як я тепер знаю син загиблого. Опору я не чинив, з місця пригоди не зникав. Автомобіль був у стані продовжувати рух, проте я одразу зупинився. Автомобіль був у технічно справному стані. Єдине, у машини було дуже сильно тоноване скло, та слабке світло фар. На момент наїзду, а ні за мить до нього, я не бачив а ні знаку пішохідний перехід, а ні розмітки, а ні світлофора. Я не розумів що наближаюсь до пішоходу. Як я вже казав в допитах раніше, поруч зі мною постійно рухались автомобілі, автобуси. Можливо вони закрили мені знак, а можливо я був не уважним.

Я дуже шкодую про те що допустив неуважність, в наслідок якої загинула людина. Якби я хоч почав значимо гальмувати, можливо б людина залишилась жива, оскільки швидкість була невелика. Але я встиг лише вдарити по педалі гальма, автомобіль навіть не почав уповільнюватись. Я розумію, що мої слова щодо швидкості руху викликають сумнів, але на автомобілі пошкоджено праву фару, бампер, скло, у незначній мірі капот та праве крило. На вищій швидкості автомобіль зазнав би більш значних ушкоджень. Зараз я можу пригадати, що чув декілька ударів. Попереду, скло, дах, та позаду, які майже злились в один.

Я дійсно проходив лікування від наркотичної та алкогольної залежності. Робив це офіційно. Мені призначались різні препарати, які я вживав у тому числі незадовго до події ДТП. Іноді в мене трапляються зриви, проте я не вживав наркотичних засобів, алкоголю, щонайменше за півтора тижні до моменту ДТП.

Я визнаю свою провину, оскільки вважаю, що слідством фактично доведено, те, що я повинен був бачити людину, повинен був розуміти що наближаюсь о пішохідного переходу.

Нажаль слідчий під час слідчого експерименту, не захотіла поставити автомобілі так як я розповідав, проте і моя розповідь, не знайшла підтвердження, адже немає ні відео, ні відповідей про рух іншого великого транспорту попереду мене праворуч.

Я повністю визнаю свою вину, я не бачив потерпілого, я не вважав що зможу уникнути зіткнення з ним, я просто його не бачив. Я розумію що слова мої нічого не варті, я забрав життя близької людини, але я не можу вже виправити того що сталося. Я буду працювати, буду відшкодовувати збиток. Я раніше притягався до відповідальності, проте ніколи не думав що я за таких обставин вб`ю людину Це залишиться зі мною на все життя.

Звісно мені хотілось би мінімальне можливе покарання, у тому числі, і через те, що працюючи я зможу відшкодовувати збиток потерпілим. Мій батько, на скільки може приймає участь у цьому. У мене не втрачено зв`язок, а ні з батьками, а ні з дитиною. Я розумію, що моє життя з моменту ДТП пішло іншим шляхом. Я не знав винен я чи ні, під час досудового слідства, тому і займав таку позицію. Я не робив будь якої таємниці зі своєї позиції, її одразу висловлював і мій адвокат.

Я ще раз прошу вибачення, та каюсь, незалежно від того, чи важливо це для потерпілих чи ні. Я вбив людину, зруйнував життя собі, близьким. Вибачте мене.

4.Докази та процесуальні документи, надані прокурором в обґрунтування висунутого обвинувачення, а також докази надані стороною захисту, які дослідженні в судовому засіданні

Крім визнання ОСОБА_3 своєї вини, його винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у наданих прокурором та досліджених в судовому засіданні доказах, а саме:

1. Витягом з ЄРДР № 0000101 від 23.01.2023 року (т. 1 а.п. 1), який підтверджує внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР;

2. Протоколом огляду місця ДТП від 23.01.2023 року (т. 1 а.п. 2-16), яким оглянуто місце вчинення ДТП і зафіксовано його наслідки у вигляді наїзду автомобілем «Volkswagen Passat» № НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_12 по вул. Набережна Перемоги в районі будинку № 102-Д;

3. Протоколом додаткового огляду місця ДТП від 24.01.2023 року (т. 1 а.п. 61-67), яким оглянуто місце вчинення ДТП і зафіксовано, що в місці вчинення ДТП по вул. Набережна Перемоги поблизу буд. № 102-Д наявний регульований пішохідний перехід. Проїжджа частина за напрямком руху до вул. Космічної має чотири смуги для руху, наявна дорожня розмітка: 1.1; 1.5; 1.6; 1.12; 1.14.2 ПДР;

4. Висновком експерта № 868 від 17.02.2023 року (т. 1 а.п. 52 58), відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи за фактом смерті гр. ОСОБА_12 , враховуючи поставлені на розв`язання експертизи запитання, відомі обставини справи та дані додаткових методів дослідження, судмедексперт прийшов до наступних підсумків:

При експертизі трупа виявлено: крововилив у м`які покриви голови тім`яно-скроневої ділянки праворуч, лінійний перелом правої скроневої кістки, крововиливи під м`які мозкові оболонки та у речовину головного мозку, правої та лівої скроневих часток головного мозку та на правому полюсі мозочка, забійна скальпована рана лобно-тім`яної ділянок справа та зліва, забійна рана правої надбрівної дуги, садна обличчя; тупа травма грудної клітки: переломи 2,3,4,5,6,7,8,9,10 ребер праворуч, 2,3,4,5,6,7.8,9,10 ребер ліворуч, перелом лівої лопатки, розрив міжхребцевого диску між 4 та 5 грудними хребцями, перелом дужок 4 грудного хребця, розрив спинного мозку на цьому рівні, розрив грудного відділу аорти, переломи тіл, дужок та остистих відростків 9,10 грудних хребців, розрив спинного мозку на цьому рівні; тупа травма живота та тазу: розрив селезінки, розриви правої частки печінки, переломи лобкової та сідничної кісток праворуч, розрив лівого клубо-крижового зчленування, садно черевної стінки праворуч; відкритий уламковий перелом правої великогомілкової кістки, відкрий звих правої малогомілкової кістки, рвані рани правої гомілки, садна правого стегна та гомілки, відкритий звих кісток лівого колінного суглобу з розривом капсули та зв`язок суглобу, рвана рана лівого стегна, садна лівого стегна, забійна рана правої пахової ділянки, забійна рана лівого стегна, садна поперекових та сідничних ділянок. Масивний субарахноїдальний крововилив в області великих півкуль головного мозку та мозочку. Вогнищеві крововиливи в речовині головного мозку. Внутрішньоальвеолярні крововиливи. Групи гепатоцитів з просвітленою цитоплазмою полігональної форми («ознаки шокової реакції») у печінці. Крововилив в адвентиції аорти та в парааортальній жировій клітковині в об`єкті «аорта з ділянки розриву». Інфільтруючий крововилив в «м`яких тканинах з крововиливом з ділянки перелому ребер». Дрібновогпищеві крововиливи в околонаднирковій жировій клітковині. Крововиливи в товщі оболонок спинного мозку. Виражений гломеруло, артеріосклероз у нирках. Ознаки паренхіматозної дистрофії нирок. Хронічний дифузний інтерстиційний нефрит. Вогнищева гіпертрофія міокарду. Дрібновогниіцевий кардіосклероз. Стромальний ліпоматоз у міокарді. Атеросклеротична бляшка в стадії атероматоза в стінці вінцевої артерії. Ділянки емфіземи у легенях. Ділянки набряку головного мозку.

Смерть гр. ОСОБА_12 настала від поєднаної тупої травма голови, грудної клітки, живота, тазу та нижніх кінцівок з перелом кісток черепа, множеними переломами кісток скелету, крововиливами під оболонки головного та спинного мозку, розривами внутрішніх органів, що супроводжувались кровотечею у порожнини тіла та навколишнє середовище та розвитком травматичного шоку, що підтверджується даними дослідження трупу та лабораторних досліджень.

Виявлені при досліджені його трупу поєднана тупа травма голови, грудної клітки, живота, тазу та нижніх кінцівок: закрита черепно-мозкова травма: крововилив у м`які покриви голови тім`яно-скроневої ділянки праворуч, лінійний перелом правої скроневої кістки, крововиливи під м`які мозкові оболонки та у речовину головного мозку, правої та лівої скроневих часток головного мозку та на правому полюсі мозочка, забійна скальпована рана лобно-тім`яної ділянок справа та зліва, забійна рана правої надбрівної дуги, садна обличчя; тупа травма грудної клітки: переломи 2,3.4,5,6,7,8.9,10 ребер праворуч, 2,3,4,5,6,7,8,9,10 ребер ліворуч, перелом лівої лопатки, розрив міжхребцевого диску між 4 та 5 грудними хребцями, перелом дужок 4 грудного хребця, розрив спинного мозку на цьому рівні, розрив грудного відділу аорти, переломи тіл, дужок та остистих відростків 9.10 грудних хребців, розрив спинного мозку на цьому рівні; тупа травма живота та тазу: розрив селезінки, розриви правої частки печінки, переломи лобкової та сідничної кісток праворуч, розрив лівого клубо-крижового зчленування, садно черевної стінки праворуч; відкритий уламковий перелом правої великогомілкової кістки, відкрий звих правої малогомілкової кістки, рвані рани правої гомілки, садна правого стегна та гомілки, відкритий звих кісток лівого колінного суглобу з розривом капсули та зв`язок суглобу, рвана рана лівого стегна, садна лівого стегна, забійна рана правої пахової ділянки, забійна рана лівого стегна, садна поперекових та сідничних ділянок прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті від дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі та, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як небезпечні для життя (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.1).

При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі з трупа гр. ОСОБА_12 не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти.

Локалізація та характер виявлених у гр. ОСОБА_12 тілесних ушкоджень свідчать про те, що вони утворились в процесі дорожньо-транспортної пригоди, при цьому в момент первинного контакту потерпілий знаходився у вертикальному положенні звернутий правою бічною поверхнею тіла до автомобіля, а нижні кінцівки були розташовані у «шаговому» положенні.

5. Висновком експерта № 868/677-Е від 17.02.2023 року (т. 1 а.п. 137 141), відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи за фактом смерті гр. ОСОБА_12 , враховуючи поставлені на розв`язання експертизи запитання, відомі обставини справи та дані додаткових методів дослідження, судмедексперт прийшов до наступних підсумків:

Виявлені при досліджені його трупу поєднана тупа травма голови, грудної клітки, живота, тазу та нижніх кінцівок: закрита черепно-мозкова травма: крововилив у м`які покриви голови тім`яно-скроневої ділянки праворуч, лінійний перелом правої скроневої кістки, крововиливи під м`які мозкові оболонки та у речовину головного мозку, правої та лівої скроневих часток головного мозку та на правому полюсі мозочка, забійна скальпована рана лобно-тім`яної ділянок справа та зліва, забійна рана правої надбрівної дуги, садна обличчя; тупа травма грудної клітки: переломи 2,3,4,5,6,7,8,9,10 ребер праворуч, 2,3,4,5,6,7,8,9,10 ребер ліворуч, перелом лівої лопатки, розрив міжхребцевого диску між 4 та 5 грудними хребцями, перелом дужок 4 грудного хребця, розрив спинного мозку на цьому рівні, розрив грудного відділу аорти, переломи тіл, дужок та остистих відростків 9,10 грудних хребців, розрив спинного мозку на цьому рівні; тупа травма живота та тазу: розрив селезінки, розриви правої частки печінки, переломи лобкової та сідничної кісток праворуч, розрив лівого клубо-крижового зчленування, садно черевної стінки праворуч; відкритий уламковий перелом правої великогомілкової кістки, відкрий звих правої малогомілкової _ кістки, рвані рани правої гомілки, садна правого стегна та гомілки, відкритий звих кісток лівого колінного суглобу з розривом капсули та зв`язок суглобу, рвана рана лівого стегна, садна лівого стегна, забійна рана правої пахової ділянки, забійна рана лівого стегна, садна поперекових та сідничних ділянок прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті у дуже швидкій послідовності одне за одним, практично одномоментно, від дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі, знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю та, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як небезпечні для життя (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.1).

При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі з трупа гр. ОСОБА_12 не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти.

Смерть гр. ОСОБА_12 настала від поєднаної тупої травма голови, грудної клітки, живота, тазу та нижніх кінцівок з перелом кісток черепа, множеними переломами кісток скелету, крововиливами під оболонки головного та спинного мозку, розривами внутрішніх органів, що супроводжувались кровотечею у порожнини тіла та навколишнє середовище та розвитком травматичного шоку, що підтверджується даними дослідження трупу та лабораторних досліджень.

Ступінь розвитку ранніх трупних явищ під час дослідження трупу в морзі: «... Трупне заклякання добре виражене у всіх звичайно досліджуваних групах м`язів: у м`язах обличчя, шиї, верхніх та нижніх кінцівок. Трупні плями синюшного кольору, розташовані на задньо-бічних поверхнях тулуба та кінцівок, при натисканні на них блідніють та віднов свій колір через 8-10 хвилини (10:00 год.24.01.2023р.). Гнильні зміни не виражені...» свідчить про те, що смерть його настала приблизно за 14-16 годин до моменту дослідження трупу в морзі.

Локалізація та характер виявлених у гр. ОСОБА_12 тілесних ушкоджень свідчать про те, що вони утворились в процесі дорожньо-транспортної пригоди, при цьому в момент первинного контакту потерпілий знаходився у вертикальному положенні звернутий правою бічною поверхнею тіла до автомобіля.

За життя гр. ОСОБА_17 страждав на хронічну ішемічну хворобу серця у формі стенозуючого коронаросклерозу; атеросклероз судин мозку, аорти; хронічний дифузний інтерстиційний нефрит.

Тілесних ушкоджень та інших слідів, які могли свідчити про переїзд колесами транспорту через тіло під час дослідження трупу гр. ОСОБА_12 не виявлено.

6. Лікарським свідоцтвом про смерть № 868 від 24.01.2023 року (т. 1 а.п. 142 - 143), яке підтверджує факт смерті гр. ОСОБА_12 внаслідок ДТП, що сталася 23.01.2023 року;

7. Висновком експерта № СЕ-19/104-23/7488-ІТ від 27.02.2023 року (т. 1 а.п. 149-152), відповідно до якого робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «Volkswagen Passat» НОМЕР_1 на момент експертного огляду знаходяться в працездатному стані;

8. Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.02.2023 року (т. 1 а.п. 179-185), складеного за участю потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_18 , спеціаліста, статиста, двох понятих, відповідно до якого свідок розповів про обставини ДТП, очевидцем якої він був;

9. Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.02.2023 року (т. 1 а.п. 186-197), складеного за участю потерпілої ОСОБА_10 , спеціаліста, статиста, двох понятих, відповідно до якого потерпіла розповіла про обставини ДТП, очевидцем якої вона була;

10. Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.02.2023 року (т. 1 а.п. 198-205), складеного за участю потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_19 , спеціаліста, статиста, двох понятих, відповідно до якого свідок розповів про обставини ДТП, очевидцем якої він був;

11. Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.02.2023 року (т. 1 а.п. 207-217), складеного за участю потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_13 , спеціаліста, статиста, двох понятих, відповідно до якого свідок розповіла про обставини ДТП, очевидцем якої вона була;

12. Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.02.2023 року (т. 1 а.п. 218-228), складеного за участю потерпілого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , спеціаліста, статиста, двох понятих, відповідно до якого ОСОБА_3 розповів про обставини вчиненого ним ДТП;

13. Висновком автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-23/7503-ІТ від 24.02.2023 року (т. 1 а.п. 238 246), відповідно до якої експерт зробив наступні висновки:

Варіант №1. Згідно показів свідка

ОСОБА_20 даній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_21 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.4, 12.9 (б), 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху.

Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_3 при заданому механізмові події, визначалося виконанням ним вимог п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху та для нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 18.1 та 18.4 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9 (б) ПДР України, однак данні невідповідності з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

При заданому механізмові події, в діях водія автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_3 невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР України не вбачається.

Варіант №2. Згідно показів потерпілої

ОСОБА_22 даній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_21 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.4, 12.9 (б), 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху.

Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_3 при заданому механізмові події, визначалося виконанням ним вимог п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху та для нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 18.1 та 18.4 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП.

Вирішити питання про те, відповідали (не відповідали) дії водія ОСОБА_3 вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху на даному етапові дослідження не надається можливим.

Вирішити питання про те, відповідали (не відповідали) дії водія ОСОБА_3 вимогам п.п. 12.4 та 12.9 (б) ПДР Правил дорожнього руху на даному етапові дослідження не надається можливим.

Варіант №3. Згідно показів свідка

ОСОБА_23 даній дорожній, обстановці водій автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_21 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.4, 12.9 (б), 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху.

Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_3 при заданому механізмові події, визначалося виконанням ним вимог п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху та для нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 18.1 та 18.4 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9 (б) ПДР України, однак данні невідповідності з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

При заданому механізмові події, в діях водія автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_3 невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР України не вбачається.

Варіант №4. Зґідно показів свідка

ОСОБА_19 даній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_21 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.4, 12.9 (б), 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху.

Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_3 при заданому механізмові події, визначалося виконанням ним вимог п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху та для нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 18.1 та 18.4 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9 (б) ПДР України, однак данні невідповідності з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

При заданому механізмові події, в діях водія автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_3 невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР України не вбачається.

Варіант №5. Згідно показів свідка ОСОБА_3 відповісти на поставлені питання на даному етапові дослідження не надається можливим з причин, вказаних в дослідницькій частині висновку експерта.

14. Висновком експерта № 3634 від 02.03.2023 року (т. 2 а.п. 14 19), відповідно до якої при судово-токсикологічному дослідженні в доставленому зразку сечі гр. ОСОБА_3 , виявлена небезпечна психотропна речовина з групи фенілалкіламінів, якою є метамфетамін.

15. Висновком лікаря КП «ДБКЛПД» ДОР від 09.02.2023 року (т. 2 а.п. 39), складеного о 00 год 00 хв. 24.01.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_3 перебуває у стані наркотичного сп`яніння;

16. Оглянутим у судовому засіданні відеозаписом (т. 2 а.п. 81), на якому при відкриванні відеофайлу під назвою export-mrw2s.mp4 встановлено що, відеозапис кольоровий, у нижньому лівому куті мається напис: 27/11/2022 10:27:16, у правому верхньому куті мається напис: «471355 23/01/2023 18:19:00 0007312 4 %». На відеозаписі видно, що запис ведеться з нагрудного відео реєстратора працівника патрульної поліції, який перебуває в салоні службового автомобіля, далі працівник виходить з автомобіля, де в об`єктив нагрудного відеореєстратора видно автомобіль патрульної поліції, видно частину вул. Набережної Перемоги у м. Дніпро, видно, що на даний момент не працює вуличне міське електроосвітлення. На відеозаписі зафіксовано спілкування працівників поліції, які встановлюють особу потерпілого, також видно інших осіб, які перебувають поруч та спілкуються на місці події. При перегляді відеозапису видно, що вздовж проїзної частини в будинках та магазинах наявне освітлення, також видно рух автомобілів, які рухаються повз місце пригоди. Видно автомобіль «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , який є учасником ДТП, на ньому маються механічні пошкодження. Далі, фіксований час: 18:31:16 відеозапис припиняється.

Судом досліджені документи, які характеризують особу обвинуваченого:

- Довідка про судимості ОСОБА_3 (т. 2 а.п. 20-21), відповідно до якої у останнього маються судимості, зазначені у вступній частині цього вироку;

- Постанова про накладання адміністративного стягнення серії ДПО18 № 651594 від 29.06.2020 року (т. 2 а.п. 24), відповідно до якої на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП за керування ТЗ особою, яка не має при собі посвідчення водія;

- Картка обліку адміністративного правопорушення (т. 2 а.п. 25), відповідно до якої 10.02.2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 126 КУпАП за керування ТЗ особою, яка тимчасово обмежена у праві керування, і позбавлено права керування ТЗ на три місяці. Вказана постанова мається в ЄДРСР;

- Картка обліку адміністративного правопорушення (т. 2 а.п. 26), відповідно до якої 30.04.2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 126 КУпАП за керування ТЗ особою, яка тимчасово обмежена у праві керування, і позбавлено права керування ТЗ на шість місяців. Вказана постанова мається в ЄДРСР;

- Картка обліку адміністративного правопорушення (т. 2 а.п. 27), відповідно до якої 04.03.2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування ТЗ у стані сп`яніння. Вказана постанова в ЄДРСР відсутня;

- Копія постанови про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування ТЗ від 05.01.2023 року (т. 2 а.п. 65-66), якою скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві керування ТЗ;

- Довідка КП «Дніпропетровська багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР від 10.02.2023 № 1013 (т. 2 а.п. 36), відповідно до якої ОСОБА_3 в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не значиться;

- Довідка КНП «Першотравенська МЛ» від 02.02.2023 № 1013 (т. 2 а.п. 38), відповідно до якої ОСОБА_3 на обліку у нарколога не перебуває;

- Характеристика на ОСОБА_3 від 06.02.2023 № 86 за його місцем мешкання (т. 2 а.п. 53), відповідно до якої ОСОБА_3 за своїм місцем мешкання характеризується позитивно;

- Копія наказу від 09.12.2022 року (т. 2 а.п. 56) про прийняття ОСОБА_3 на роботу водієм транспортних засобів;

- Копія наказу від 13.02.2023 року (т. 2 а.п. 58) про звільнення ОСОБА_3 з посади;

- Копія довідки КНП «Першотравенський міський центр ПМСД» від 07.10.2022 року (т. 2 а.п. 60), яка підтверджує наявність у ОСОБА_3 низки захворювань;

- Копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 2 а.п. 61);

- Копія довідки про реєстрацію місця проживання № 7139 (т. 2 а.п. 63), за якою ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

5.Оцінка Суду

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А., заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Всі досліджені судом докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що дії ОСОБА_3 , які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, вірно і його вина доведена в повному обсязі зібраними і дослідженими судом доказами.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання", за якими суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Крім того, суд враховує положення ст. 9 Конституції України, ч. 2 ст. 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Призначаючи покарання суд виходить із наступного.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, виходячи з положень ч. 5 ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії тяжкого злочину.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого.

Так, у судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається.

Згідно ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

За таких обставин, вчинення злочину в стані сп`яніння, яке передбачене диспозицією ст. 286-1 КК України, не може бути обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , ця обставина не зазначена у обвинувальному акті.

Тому обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому при судовому розгляді справи не встановлено.

Суд також враховує особу обвинуваченого, який до затримання офіційно працював водієм, розлучений, на утриманні має малолітню дитину (2016 р.н.), раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має місце реєстрації і постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, частково відшкодував спричинену шкоду.

Суд також враховує характер дій обвинуваченого, який допустив грубі порушення Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння спричинив смерть пішоходу.

На переконання суду, працюючи водієм, знаючи про заборони керування транспортним засобом в стані будь-якого сп`яніння, ОСОБА_3 все ж вирішив сісти в такому стані за кермо, піддаючи небезпеці як себе, своїх пасажирів, так і пішоходів, один з яких в результаті ДТП загинув.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, думки прокурора і потерпілих, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

Крім того, суд враховує положення ч. 1 ст. 69 КК України, які надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. (ВС/ККС у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021)

Однак, встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , жодним чином не впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння та, відповідно, не знижують ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для призначення йому покарання із застосування ст. 69 КК України.

Крім того, відповідно до вимог статті 75 КК України, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З урахуванням наведеного, підстави для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України - відсутні.

Крім того, суд враховує, що санкція ч.3 ст.286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Зі змісту вказаної норми убачається, що при засудженні особи за ч.3 ст.286-1 КК України позбавлення права керування транспортним засобом є обов`язковим додатковим покаранням.

З вищенаведеного випливає, що визначене законодавцем у ч.3 ст. 286-1 КК України додаткове покарання справедливо обмежує на певний строк можливість особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину щодо безпеки руху та експлуатації транспорту, реалізувати у майбутньому, після відбуття основного покарання, право на керування транспортними засобами.

Зі змісту частини третьої статті 55 КК України убачається, що при призначенні позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткового покарання до позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженого таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

7.Вирішення цивільного позову

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подали цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 124 525,70 грн та моральної шкоди в сумі 1 000 000,00 грн, який ОСОБА_3 визнав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно ст. 129 КПК України має вирішити.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Потерпілі матеріальну шкоду обґрунтовують витратами, які вони понесли з похованням ОСОБА_12 , і підтвердили їх наступними документами: ритуальні послуги, чек №152 від 24.01.23р. - 29900,00 гривень; надгробна рамка, квитанція від 24.01.23р. - 320,00 гривень; виїзд на місце поховання, паливо дизельне, чек №4530 від 24.01.23р. - 1703,70 гривень; витрати на похорони чек №371416 від 24.01.23р. - 2754,80 гривень; витрати на похорони чек №153968 від 24.01.23р. - 1700,00 гривень; витрати на похорони чек №2611248 від 24.01.23р. - 390,00 гривень; витрати на лікарські препарати чек №000146876 від 24.01.23р. - 506,70 гривень; витрати на надгробний пам`ятник накладна №8 від 10.04.23р. - 87250,50 гривень.

Всього на суму 124 525,70 грн.

Тому вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_3 кожному потерпілому порівну, тобто по 62 262,85 грн.

При цьому до початку судового розгляду захисником ОСОБА_3 відшкодовано потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 8 000,00 грн, що підтверджується квитанцією від 21.02.2023 (т. 2 а.п. 67), а перед судовими дебатами 40 000,00 грн, що підтверджується її письмовою заявою.

Тому сума матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_10 , підлягає зменшенню на 48 000,00 грн і дорівнює 14 262,85 грн.

На думку суду, потерпілі мають право на відшкодування матеріальної шкоди у зазначеному розмірі, оскільки судом встановлено, що їм в результаті протиправних дій обвинуваченого було заподіяно матеріальну шкоду.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Встановлене Конституцією та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.

У суду не виникає сумніву, що діями обвинуваченого потерпілим завдано моральної шкоди, яка виразилась в тому, що потерпілі зазнали непоправної втрати у зв`язку зі смертю чоловіка та батька. Окрім вищезазначеного, під час вчинення кримінального правопорушення без годувальника залишилась дружина ОСОБА_10 пенсійного віку. Після подій 23.01.2023 потерпілі відчувають постійні нервові переживання, стривоженість, дискомфорт, стали проявлятися емоційні спалахи, ОСОБА_10 вимушена звертатися за медичною допомогою, приймати ліки та препарати для покращення здоров`я. Внаслідок дій ОСОБА_3 , вчинених у стані наркотичного сп`яніння, порушено звичний спосіб життя їх родини, воно перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, нервовим навантаженням.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги потерпілих про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, суд вважає розумним та справедливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілих моральну шкоду в розмірі 1 000 000,00 грн порівну кожному потерпілому.

Крім того суд зазначає, що виходячи із висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного в постанові від 23.01.2019 року (справа № 187/291/17, провадження № 51-274км17), при вирішенні у межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 КПК завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, статей 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених указаним Кодексом.

8.Вирішення питання про долю речових доказів

Судом вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід ОСОБА_3 слід залишити попередньо застосований у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту фактичного його затримання, тобто з 03.03.2023 року (т. 2 а.п. 110), зарахувавши йому цей строк до строку відбування покарання.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати в розмірі 5285 гривень 84 копійок, у зв`язку із проведенням судових експертиз, які слід стягнути із обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 (т. 1 а.п. 17), автомобіль «Volkswagen Passat» № НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_11 ..

Тому автомобіль «Volkswagen Passat» № НОМЕР_1 , який переданий на зберігання до майданчика тимчасового тримання ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул Дніпросталевська, 22 за актом від 23.01.2023 (т. 1 а.п. 39) слід повернути його власниці ОСОБА_11 або її уповноваженому представнику, у зв`язку з чим скасувати арешт, накладений слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2023 по справі № 202/1761/23 на вказаний автомобіль у вигляді позбавлення права користування, відчуження і розпорядження.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами - обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_3 покарання обчислювати з 03.03.2023 року, зарахувавши йому до строку відбуття покарання час його тримання під вартою з 03.03.2023 по день винесення цього вироку у відповідності як один день тримання під вартою рівний одному дню позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити незмінним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 5285 гривень 84 копійок.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 62 262,85 грн, та моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 14 262,85 грн, та моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Речові докази, після набрання вироком законної сили:

- автомобіль «Volkswagen Passat» № НОМЕР_1 , який переданий на зберігання до майданчика тимчасового тримання ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул Дніпросталевська, 22 за актом від 23.01.2023 (т. 1 а.п. 39) повернути його власниці ОСОБА_11 або її уповноваженому представнику, у зв`язку з чим скасувати арешт, накладений слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2023 по справі № 202/1761/23 на вказаний автомобіль у вигляді позбавлення права користування, відчуження і розпорядження (т. 1 а.п. 43-44);

- ліхтар потерпілого ОСОБА_12 повернути потерпілим ОСОБА_9 або ОСОБА_10 , або їх уповноваженому представнику (т. 1 а.п. 59-60);

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1