Справа № 953/4754/23
н/п 1-кс/953/6619/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2023 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

підозрюваної ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

секретар судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002211 від 13.07.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, такої, що не має освіти, не заміжньої, не працевлаштованої, не маючої зареєстрованого місця проживання/перебування, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 05.08.2022 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України строком на 3 (три) роки, -

підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4, ч. 5 ст. 186 КК України,

у с т а н о в и в:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з триманням останньої в умовах Державної Установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування.

1. Зміст поданого клопотання

Клопотання обґрунтовано тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНГгв Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002211 від 13.07.2022 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч.ч. 4, 5 ст. 186 КК

України, а також ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та неповнолітньої ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України.

30.06.2023 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 та ч.ч. 4, 5 ст. 186 КК України, ОСОБА_3 повідомлено про підозру.

Так, ОСОБА_3 , підозрюється у тому, що вона, будучи раніше судимою 05.08.2022 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не стала, належних висновків для себе не зробила та повторно вчинила нові умисні корисливі кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 12.07.2022 приблизно о 15:30 год., ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибули до будинку АДРЕСА_2 , де вводячи потерпілу ОСОБА_11 в оману, представившись їй волонтерами та повідомивши завідомо неправдиву інформацію з приводу того, що вони прийшли надати їй гуманітарну допомогу, пройшли до приміщення квартири АДРЕСА_3 , перебуваючи в якій, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрали з гаманця потерпілої грошові кошти у сумі 1000 гривень, а також вироби із золота, які знаходились у чашці у приміщенні кімнати, а саме: хрестик, вагою 2 грама, вартістю 3263 гривень та ланцюжок вагою 3 грама, вартістю 4896 гривень, тим самим спричинивши ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 9159 гривень.

Крім того, 13.07.2022 приблизно о 11:00 год., ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибули до будинку АДРЕСА_4 , де вводячи потерпілого ОСОБА_12 в оману, представившись йому волонтерами та повідомивши завідомо неправдиву інформацію з приводу того, що вони прийшли надати йому гуманітарну допомогу, пройшли до приміщення квартири АДРЕСА_5 , розташованого у зазначеному вище будинку, де також перебувала його дружина ОСОБА_13 , перебуваючи в якій, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрали належні ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 15200 гривень, тим самим спричинивши ОСОБА_12 майнову шкоду.

Крім того, ОСОБА_3 , 05 серпня 2022 року, приблизно о 13:45 год., ОСОБА_3 спільно з неповнолітньою ОСОБА_10 , реалізуючи спільний злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибули до будинку АДРЕСА_6 , де вводячи потерпілого ОСОБА_14 в оману, представившись йому волонтерами та повідомивши завідомо неправдиву інформацію з приводу того, що вони прийшли надати йому гуманітарну допомогу, пройшли до приміщення квартири АДРЕСА_7 , перебуваючи в якій, ОСОБА_3 спільно з неповнолітньою ОСОБА_10 стали намагатися таємно викрасти належні ОСОБА_14 грошові кошти у сумі 50 000 гривень, а також належні його донці ОСОБА_15 вироби із золота: сережки, вагою 2 грама, сережки, вагою 4 грама, сережки, вагою 3 грама, каблучка, вагою 3 грама, загальною вартістю 50 000 гривень. Однак, ОСОБА_3 спільно з неповнолітньою ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що їх злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, викриті потерпілим, не бажаючи припиняти свій злочинний намір, утримуючи при собі грошові кошти належні ОСОБА_14 та вироби із золота належні ОСОБА_15 , та продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_3 злочинний умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, відкрито викрали зазначене майно, спричинивши ОСОБА_14 та ОСОБА_15 майнову шкоду у вказаних розмірах.

Крім того, ОСОБА_3 , 09 серпня 2022 року, вступила з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та неповнолітньою ОСОБА_10 у злочину змову направлену на таємне викрадення чужого майна, та з цією метою приблизно о 10:00 год., прибули до будинку АДРЕСА_8 , де приблизно об 11:00 год., ОСОБА_8 спільно з неповнолітньою ОСОБА_10 , виконуючи відведену їм роль, представились потерпілому ОСОБА_16 волонтерами, якому повідомили завідомо неправдиву інформацію з приводу того, що вони прибули для доставки йому гуманітарної допомоги, після чого пройшли до квартири АДРЕСА_9 . В свою чергу ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , виконуючи відведену їм злочину роль, залишились в районі розташування вказаного будинку, де стали стежити за навколишнім оточенням, з метою попередження ОСОБА_8 та неповнолітню ОСОБА_10 про виникнення будь-якої небезпеки, яка б заважила вчиненню даного кримінального правопорушення та з метою уникнення можливого затримання зазначених осіб.

Далі, ОСОБА_8 спільно з неповнолітньою ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні зазначеної квартири, стали намагатися викрасти належні ОСОБА_16 та ОСОБА_17 грошові кошти у сумі 291000 гривень та 29000 доларів США, однак, усвідомлюючи, що їх злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, викриті потерпілою, не бажаючи припиняти свій злочинний намір, утримуючи при собі грошові кошти належні ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , та продовжуючи реалізацію свого спільного злочинний умислу з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , направленого на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи за попередньою змовою групою осіб, застосовуючи до потерпілої ОСОБА_17 фізичну силу для неможливості свого затримання, тим самим застосувавши до останньої насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, покинули квартиру ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , тим самим повторно, відкрито викравши належні останнім грошові кошти у сумі 291000 гривень та 29000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 09.08.2022 складає у сумі 1060530 гривень, чим спричинили ОСОБА_16 та ОСОБА_17 майнову шкоду на загальну суму 1351530 гривень, що є особливо великим розміром.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.ч. 4, 5 ст. 186 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.ч. 4, 5 ст. 186 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого злочинів відповідно та карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, та від восьми до тринадцяти років, що вказує на підвищену суспільну небезпеку як самого діяння так і особи підозрюваної.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_3 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

Окрім зазначеного, при розгляді клопотання про застосування до підозрюваної ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, орган досудового розслідування просить врахувати положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, а саме те, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, яке просив задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрювана та її захисник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло цілодобово.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді

3.1. Законодавчі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому, ч. 3 ст. 183 КПК України визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 вказаної статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 вказаної статті.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З аналізу зазначених вище норм законодавства можна підсумувати, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчому судді необхідно перевірити: (1) чи набула особа статусу підозрюваної; (2) чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні такою особою кримінального правопорушення; (3) чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України; (4) чи наявні інші обставини, які враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України; (5) чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження; (6) який розмір застави необхідно визначити як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід та які обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідно покласти на підозрюваного, у випадку внесення застави.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя встановить, що у зв`язку із застосуванням зазначеного запобіжного заходу дитина, яка перебуває на утриманні підозрюваного, залишиться без батьківського піклування, слідчий суддя зобов`язує прокурора повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування такої дитини про факт залишення дитини без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини, відомості про що зазначаються в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Орган опіки та піклування невідкладно після тимчасового влаштування дитини, залишеної без батьківського піклування, інформує слідчого, прокурора, слідчого суддю про місце проживання (перебування) дитини. Після отримання такої інформації слідчий, прокурор невідкладно повідомляє підозрюваного про місце проживання (перебування) дитини.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.

3.2. Набуття статусу підозрюваного

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4, ч. 5 ст. 186 КК України, складено, підписано та вручено останній 30.06.2023.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_3 набула статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо неї може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останньої до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_3 інкримінованих їй кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, копіями наступних документів: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 ; протоколами пред`явлення особи за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ; протоколами впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_18 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ; протоколами пред`явлення особи за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ; протоколами пред`явлення особи за фотознімками за участі свідка ОСОБА_19 ; інформацією № 02/ц/2023 від 15.03.2023 про встановлення збігу перевіркою за Дактилоскопічним обліком, слід пальця руки вилучений у ході ОМП з пальцем руки ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; протоколами пред`явлення особи за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_14 ; заявою ОСОБА_16 від 09.08.2022; оглядом місця події від 09.08.2022; показами потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від 31.10.2022 та 10.12.2022; показами свідка ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 ; впізнанням за фотознімками за участі свідка ОСОБА_23 та ОСОБА_24 ; відеозаписом з камер відеоспостереження з магазину АТБ» та «Посад»; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_3 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинила інкриміновані їй кримінальні правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_3 вини у вчиненні злочинів. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваної, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваної, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваною ОСОБА_3 конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_3 дій, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

3.4.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_3 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду санкції ч. 4 ст. 185 та ч. 4, ч. 5 ст. 186 КК України передбачають покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про реальні спроби уникнення кримінальної відповідальності шляхом переховування від правоохоронних органів та суду; відсутність у підозрюваної офіційного місця роботи та зареєстрованого місця проживання.

Враховуючи встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

3.4.2. Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Слідчий суддя погоджується із доводами органу досудового розслідування про те, що за обставин даного кримінального провадження зазначений ризик існує, оскільки на даний час органом досудового розслідування не встановлені усі обставини кримінального правопорушення, а тому є підстави вважати, що підозрювана може знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3.4.3. Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_3 , як підозрюваної, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що остання наділена потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

3.4.4. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

Слідчий суддя погоджується із доводами органу досудового розслідування про наявність зазначеного ризику, оскільки підозрювана раніше притягалася до кримінальної відповідальності, тобто у її діях містяться ознаки прокримінальної поведінки.

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваною злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4, ч. 5 ст. 186 КК України, у разі визнання винуватою у вчиненні яких їй може загрожувати покарання у виді позбавлення волі.. При цьому, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права; відсутність відомостей про стійкі соціальні зв`язки підозрюваної на території України - незаміжня, не працює, не має зареєстрованого місця проживання; наявність судимості за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2022; розмір майнової шкоди, у завданні якої ОСОБА_3 підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

3.6. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваної, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваної, застосування інших запобіжних заходів буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення нею позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням їх особистих характеристик, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваної слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, в силу ч. 2 ст. 183 КПК України, слідчим суддею не встановлено законодавчих обмежень щодо застосування до підозрюваної вказаного запобіжного заходу.

При цьому, вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування - по 30.09.2023 (включно).

3.7. Альтернативний запобіжний захід

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, пунктом 2 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За наведених вище обставин, слідчий суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрювана ОСОБА_3 обвинувачується, у тому числі, у вчиненні злочину, передбаченому ч. 5 ст. 186 КК України відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану та в особливо великих розмірах.

4. Виконання інших вимог КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Як установлено судовим розглядом, ОСОБА_3 є матір`ю дітей: ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Відносно батька дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2023 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» по 30.08.2023 року (включно), без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.08.2023 дію застосованого відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжного заходу продовжено по 30.09.2023 (включно), без визначення розміру застави.

Таким чином, виконуючи положення ч. 9 ст. 194 КПК України, слідчий суддя приймає рішення, яким зобов`язує прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування Лозівського району Харківської області про факт залишення без батьківського піклування дітей: ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , - для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дітей.

5. Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_3 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останньою інкримінованих злочинів, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення нею дій, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваної ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слід зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваної з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 197 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , - задовольнити.

Клопотання підозрюваної ОСОБА_3 та її захисника адвоката ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування на 34 (тридцять чотири) дні, тобто по 30.09.2023 (включно), без визначення розміру застави.

Зобов`язати старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваної ОСОБА_3 про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зобов`язати прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування Лозівського району Харківської області про факт залишення без батьківського піклування дітей: ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , - для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дітей.

Орган опіки та піклування Лозівського району Харківської області невідкладно після тимчасового влаштування дітей, залишених без батьківського піклування, інформувати слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про місце проживання (перебування) дітей.

Після отримання такої інформації зобов`язати старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 та/або прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 невідкладно повідомити підозрювану ОСОБА_3 про місце проживання (перебування) дітей.

Строк дії ухвали встановити по 30.09.2023 (включно).

Копію ухвали вручити підозрюваній, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

У зв`язку із знаходженням судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні з 30.08.2023 по 04.09.2023 (включно), повний текст ухвали складений і підписаний 05.09.2023.

Слідчий суддя - ОСОБА_1