Справа № 392/1392/20
Провадження № 1-кп/392/60/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 000480

від 16.07.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця Збройних Сил України, неодруженого, мешканця АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

І. Мотивувальна частина.

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки руху, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження за наступних обставин.

16 липня 2020 року в світлу пору доби водій ОСОБА_4 керував технічно справним легковим автомобілем "Hyundai Sonata LF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належав йому на праві власності, рухався автомобільною дорогою М-12 "Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка" у напрямку з смт Новоархангельськ до м. Кропивницького та перевозив на задньому сидінні автомобіля малолітніх пасажирів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без використання ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу.

Водій ОСОБА_4 під час руху автомобіля грубо порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3(б) і (д), пункту 21.11(б) та 12.1 Правил дорожнього руху:

пункт 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

пункт 2.3 (б) і (д). Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

пункт 21.11 (б). Забороняється перевозити:

б) дітей, зріст яких менше 145 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда, крім: транспортних засобів, що здійснюють регулярні, регулярні спеціальні та нерегулярні пасажирські автобусні перевезення, за умови дотримання встановлених цими Правилами обмежень швидкості руху; спеціалізованих санітарних автомобілів бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, оперативних транспортних засобів Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, Держприкордонслужби, Служби безпеки, Управління державної охорони під час виконання ними невідкладного службового завдання;

пункт 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

16 липня 2020 року близько 5 години на 646-му кілометрі автомобільної дороги М-12 Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка водій ОСОБА_4 проявив особисту неуважність, не вибрав безпечну швидкість руху автомобіля на заокругленні проїзної частини дороги праворуч, невірно оцінив дорожню обстановку, не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги вліво щодо напрямку руху, з подальшим наїздом на металевий відбійник.

У наслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми: тупої травми шийного відділу хребта компресійних переломів тіл 4 та 5 шийних хребців; тупої травми лівої нижньої кінцівки осколкових переломів кісток лівої гомілки у верхній третині зі зміщенням, травматичної ампутації лівої ступні на рівні гомілково-стопного суглобу, осколкових переломів п`яткової та таранної кісток лівої ступні; саден волосистої частини голови зліва.

Зазначені тілесні ушкодження в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили втрату загальної працездатності в розмірі 50%.

Крім того, у наслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній пасажир ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесне ушкодження у вигляді рани лівої половини тазу, яке за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що викликало короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 286 КК України.

2. Версія сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та показав, що він та ОСОБА_7 дізналися про те, що знайома ОСОБА_8 потрапила у дорожньо-транспортну пригоду на автодорозі Київ-Одеса.

Приблизно о 20 чи 21 годині вони виїхали з Кропивницького на двох автомобілях: Томашин на власному автомобілі "Хюндай", а Медведовська на "джипі".

Після того, як вони прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди, виявили, що автомобіль ОСОБА_9 не міг рухатися своїм ходом, тому, що був пошкоджений. На місці пригоди перебували ОСОБА_8 , її син ОСОБА_10 , її знайомий ОСОБА_11 і син знайомого ОСОБА_12 .

Поспілкувавшись на місці, вони вирішили, що ОСОБА_7 взяла на трос автомобіль ОСОБА_13 , а в салон автомобіля обвинуваченого посадили дітей на заднє сидіння. Зріст дітей дозволяв їм перебувати в автомобілі без дитячих крісел.

Батько ОСОБА_14 сів у "джип" ОСОБА_15 .

Колона автомобілів рухалася зі швидкістю не більше 50-60 кілометрів на годину, оскільки не працювало світло у пошкодженому автомобілі.

Після того, як вони проїхали село Хмельове, автомобіль, яким керувала ОСОБА_7 , виїхав вперед, попереду були повороти, тому їхати близько один до одного було небезпечно. Обвинувачений рухався своїм автомобілем на відстані приблизно 80 метрів.

На крайньому лівому повороті біля села Хмельове автомобіль обвинуваченого почав обганяти автомобіль білого кольору, але він не встигав, оскільки назустріч йому рухався вантажний автомобіль. Автомобіль білого кольору встиг обігнати автомобіль обвинуваченого приблизно на 3/4. Обвинувачений замість того, щоб гальмувати, рухався далі, оскільки могло статися зіткнення з автомобілем білого кольору.

З метою уникнення зіткнення з автомобілем білого кольору обвинувачений вивернув кермо вправо, потім уліво, а потім знову вправо, щоб від`їхати від відбійника, проте гострий край відбійника пробив корпус автомобіля та ампутував дитині частину ноги.

Від зіткнення автомобіля обвинувачений втратив свідомість. Швидка їхала дуже довго. Він просив, щоб потерпілого хлопчика везли на ОСОБА_16 , але йому відмовили. Автомобіль білого кольору залишив місце ДТП.

Обвинувачений вказав, що швидкість автомобіля була не більше 50 км/год.

Обвинувачений визнав свою вину, яка полягала у тому, що під час аварійної ситуації не вжив заходи до негайної зупинки автомобіля.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Винуватість водія ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні.

Згідно з даними, які викладені у рапорті чергового СРПП № 1 відділення поліції № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, 16.07.2020 року о 5.59 надійшло повідомлення проте, що 16.07.2020 року о 5.49 на автодорозі біля села Хмельове слалася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Хюндай Соната", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_4 .

Внаслідок ДТП двоє пасажирів отримали тілесні ушкодження (а.с. 211-213 том 1).

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.07.2020 року виявлено і вилучено автомобіль "Хюндай Соната", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями. Відповідно до схеми до протоколу огляду місця ДТП та фототаблиць зафіксовано зіткнення автомобіля з металевим відбійником на лівій крайній частині дороги (а.с. 215-231 том 1).

Згідно до акту огляду на стан сп`яніння, водій ОСОБА_17 на час дорожньо-транспортної пригоди був тверезим (а.с. 232-233 том 1).

У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу автомобіля "Хюндай Соната", реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником транспортного засобу записаний ОСОБА_4 (а.с. 234 том 1).

Висновком експерта № 320 від 14.08.2020 року підтверджується, що на момент експертного огляду та на момент ДТП, з технічної точки зору, рульове керування, гальмівна система та ходова частина автомобіля "Hyundai Sonata LF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебували у працездатному стані (а.с. 3-8 том 2).

Відповідно до висновку експерта № 319 від 14.08.2020 року, експертом встановлено, що первинне контактування (наїзд) автомобіля "Hyundai Sonata LF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з перешкодою у вигляді колесовідбійного бруса мав місце в середній лівій бічній частині кузова, в районі задньої частини передніх лівих дверей та лівої середньої стійки кузова автомобіля (а.с. 12-16 том 2).

У висновку експерта № 335 від 13.08.2020 року зазначено, що водій автомобіля "Hyundai Sonata LF" Томашин у даній дорожній ситуації повинен був діяти у відповідності до вимог п. 2.3(б) та п. 12.1 Правил дорожнього руху.

У даній дорожній ситуації водій Томашин мав у своєму розпорядженні технічну можливість уникнути створення умов, що призвели до настання даної дорожньо-транспортної пригоди.

У причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, з технічної точки зору, знаходилися невідповідність дій водія ОСОБА_17 вимогам п. 2.3(б) та п. 12.1 Правил дорожнього руху

(а.с. 23-28 том 2).

Згідно з висновком експерта № 135 від 25.09.2020 року у неповнолітнього ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми: тупої травми шийного відділу хребта компресійних переломів тіл 4 та 5 шийних хребців; тупої травми лівої нижньої кінцівки осколкових переломів кісток лівої гомілки у верхній третині зі зміщенням, травматичної ампутації лівої ступні на рівні гомілково-стопного суглобу, осколкових переломів п`яткової та таранної кісток лівої ступні; саден волосистої частини голови зліва.

Зазначені тілесні ушкодження в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили втрату загальної працездатності в розмірі 50% (а.с. 52-55 том 2).

У висновку експерта № 134 від 25.09.2020 року зафіксовано тілесні ушкодження, які виявлені у неповнолітнього ОСОБА_5 , а саме рваної рани лівої половини тазу, яке за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що викликало короткочасний розлад здоров`я (а.с. 57-59 том 2).

Відповідно до протоколу огляду предметів від 25.09.2020 року слідчим проглянуто дані на електронних носіях інформації (а.с. 60-62 том 2).

Оцінюючи наведені докази, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, суд зазначає про наступне.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інші обставини.

Суд оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Наведені докази є належними, оскільки в сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, а саме водій ОСОБА_17 16 липня 2020 року близько 5 години на 646-му кілометрі автомобільної дороги М-12 Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, керуючи власним технічно справним автомобілем "Hyundai Sonata LF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого на задньому сидінні перевозив малолітніх пасажирів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без використання ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу, проявив особисту неуважність, не вибрав безпечну швидкість руху автомобіля на заокругленні проїзної частини дороги праворуч, невірно оцінив дорожню обстановку, не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги вліво щодо напрямку руху, з подальшим наїздом на металевий відбійник.

У наслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тяжкі тілесні ушкодження, а малолітній пасажир ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , легкі тілесні ушкодження.

Неналежними доказами у справі суд оцінює наступні документи: 1) довідку щодо витрат на лікування малолітнього ОСОБА_6 ; 2) розрахунок вартості медикаментів; 3) розрахунок вартості лікування; 4) довідку щодо витрат на лікування малолітнього ОСОБА_5 ; 5) розрахунок вартості лікування (а.с. 71-78 том 2).

Зазначені документи є неналежними доказами, оскільки КНП "Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради" цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_17 не заявляла.

Відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК.

Допустимість доказів, покладених в основу вироку, підтверджується наступними документами:

1) щодо підстав для здійснення досудового розслідування, повноважень слідчих та інших учасників кримінального провадження: витягами з ЄРДР (а.с. 209-210 том 1); постановою від 24.07.2020 року (а.с. 236 том 1); копією паспорта законного представника (а.с. 237-238 том 1); копією свідоцтва про народження неповнолітнього ОСОБА_5 (а.с. 239 том 1); заявою законного представника (а.с. 240 том 1); постановою про залучення представника потерпілого (а.с. 241-242, 246, 251 том 1); копією паспорта та заявою законного представника неповнолітнього ОСОБА_18 (а.с. 243-245 том 1); документами про повноваження захисника (а.с. 247-249, 252-255 том 1); копією свідоцтва про народження неповнолітнього ОСОБА_6 (а.с. 250 том 1);

2) щодо визнання та долучення речових доказів: постановою слідчого від 16.07.2020 року (а.с. 235 том 1);

3) щодо проведення судових експертиз та залучення документів: постановами слідчого від 23.07.2020 року (а.с. 257 том 1, а.с. 9, 17, 51, 56 том 2);

4) щодо вилучення речей і документів: клопотаннями слідчого та ухвалами слідчого судді (а.с. 29-50 том 2);

5) щодо забезпечення права на захист (а.с. 70 том 2).

4. Щодо пред`явленого обвинувачення.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за частиною другою статті 286 КК України, як порушення правил безпеки руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, оскільки водій ОСОБА_17 керував власним легковим автомобілем "Hyundai Sonata LF", в салоні якого на задньому сидінні перевозив малолітніх пасажирів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без використання ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу.

Рухаючись автодорогою М-12 біля села Хмельового, водій ОСОБА_17 проявив особисту неуважність, не вибрав безпечну швидкість руху автомобіля на заокругленні проїзної частини дороги праворуч, невірно оцінив дорожню обстановку, не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги вліво щодо напрямку руху, з подальшим наїздом на металевий відбійник.

У наслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній пасажир ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а малолітній пасажир ОСОБА_5 - легкі тілесні ушкодження.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_17 про те, що аварійну обстановку створено іншим транспортним засобом, що стало наслідком зіткнення автомобіля з металевим відбійником, не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_17 , оскільки відповідно до пункту 21.11 (б) Правил дорожнього руху забороняється перевозити дітей у транспортних засобах без використання ременів безпеки, передбачених конструкцією транспортного засобу.

Крім того, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (пункт 12.1 Правил дорожнього руху).

За висновком експерта водій ОСОБА_17 у даній дорожній ситуації повинен був діяти у відповідності до вимог п. 2.3(б) та п. 12.1 Правил дорожнього руху.

Водій ОСОБА_17 мав у своєму розпорядженні технічну можливість уникнути створення умов, що призвели до настання даної дорожньо-транспортної пригоди.

Невідповідність дій водія ОСОБА_17 вимогам п. 2.3(б) та п. 12.1 Правил дорожнього руху перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

5. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про те, що обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає: щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

6. Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 КК України віднесено законом до тяжких злочинів, що караються позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, є військовослужбовцем Збройних Сил України, що виконує обов`язки, пов`язаних із захистом Вітчизни під час воєнного стану.

Тому, покарання у виді позбавлення волі для обвинуваченого є необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, суд не має законних підстав, оскільки на день ухвалення вироку потерпілій не відшкодована шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

У судовому засіданні військовослужбовець ОСОБА_4 заявив, що його військова спеціальність у зоні бойових дій потребує права керування транспортними засобами.

Як вбачається з матеріалів справи, водій ОСОБА_4 допустив порушення Правил дорожнього руху в умовах аварійної ситуації, до кримінальної відповідальності притягується вперше, є військовослужбовцем Збройних Сил України.

Тому, для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд не вбачає законних підстав.

Як вбачається із досудової доповіді уповноваженої особи органу пробації, обвинувачений ОСОБА_4 для виправлення і перевиховання не потребує ізоляції від суспільства.

Тому, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, який на теперішній час є військовослужбовцем Збройних Сил України, характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, суд дійшов висновку про те, що обвинуваченого необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном, застосувавши положення статті 75 КК України.

7. Щодо цивільного позову законного представника ОСОБА_19 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_19 звернулася до суду з цивільним позовом у кримінальному провадженні, у якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь 12000 гривень витрат на лікування дитини, 350000 гривень майнової шкоди у зв`язку з відновленням здоров`я сина, реабілітації та витрат на протезування, 2600 гривень майнової шкоди у виді франшизи, 500000 гривень моральної шкоди та 30000 гривень витрат на правничу допомогу.

7 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_19 надіслала до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій підтримала у повному обсязі первісний позов та додатково просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 147551 гривню 95 копійок витрат на лікування та протезування неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , а також майбутніх витрат в сумі 350000 гривень, 2600 гривень франшизи та 30000 гривень витрат на правничу допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні частково визнав пред`явлений позов, в частині стягнення витрат на лікування та протезування дитини, франшизи та моральної шкоди в сумі 75000 гривень.

В іншій частині обвинувачений вважав пред`явлений позов необгрунтованим, оскільки інші витрати не підтверджені документально.

Цивільний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною першою статті 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (частина п`ята статті 128 КПК України).

Згідно зі частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин першої і другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України).

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина 2 статті 22 ЦК України).

Частина 3 статті 22 ЦК України визначає, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини 2 статті 23 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частини 1 статті 82 ЦПК України).

Судом достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, допустив грубі порушення Правил дорожнього руху, що стали наслідком наїзду автомобіля, яким керував обвинувачений, на перешкоду, і внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній потерпілий ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження у виді каліцтва та травматичної ампутації частини нижньої кінцівки.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав вимоги потерпілої в частині витрат на лікування та протезування дитини, частини моральної шкоди та франшизи.

Тому, в цій частині цивільний позов не підлягає доказуванню та підлягає стягненню з цивільного відповідача.

Між тим, у частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку про те, що розмір моральної шкоди необхідно збільшити до 100000 гривень.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує положення статті 23 ЦК України, а саме характер правопорушення у виді кримінально караного діяння, глибини фізичних та моральних страждань потерпілої, що пережила заподіяння її неповнолітньому сину тяжкого каліцтва та травматичної ампутації частини нижньої кінцівки, а також наслідку у виді втрати працездатності на 50%.

Щодо стягнення майбутніх витрат на відновлення здоров`я дитини, суд не має підстав для задоволення цієї частини позову, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає стягненню майнова шкоди у виді прямих дійсних збитків, а майбутні витрати на лікування дитини, у разі виникнення спору, можуть бути підставами для пред`явлення іншого позову.

Витрати на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

8. Щодо майна, на яке накладено арешт.

За змістом статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотаннями учасників судового провадження чи власника або володільця майна (абзац другий частини першої статті 174 КПК України).

7 жовтня 2020 року за клопотання слідчого ухвалою слідчого судді накладено арешт на легковий автомобіль "Hyundai Sonata LF", реєстраційний номер НОМЕР_1 , земельну ділянку площею 0,0024 га, кадастровий номер :28:209:0003 та гараж площею 19,5 кв.м. по АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 є цивільним відповідачем у справі, що розглядається.

Судом встановлені підстави для часткового задоволення цивільного позову у кримінальному провадженні.

Тому, арешт на зазначене майно необхідно залишити до виконання судового рішення в частині задоволеного цивільного позову.

9. Щодо речових доказів.

У кримінальному провадженні, що розглядається, слідчим визнано речовими доказами флеш-накопичувачі з інформацією, що стосується даного кримінального провадження.

Відповідно до положень статті 100 КПК України зазначені речові докази необхідно залишити в матеріалах справи.

10. Щодо процесуальних витрат.

Згідно з частиною другою статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі наведених положень, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 3432 гривні.

Керуючись статтями 368, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі статей 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік і зобов`язати: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_19 , яка дії в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_19 , яка дії в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6 НОМЕР_2 гривні витрат на лікування потерпілого, 2600 гривень франшизи та 100000 гривень у відшкодування моральної шкоди, всього 262152 (двісті шістдесят дві тисячі сто п`ятдесят дві) гривні.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Речові докази, флеш-накопичувачі з інформацією - залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави - 3432 гривні процесуальних витрат.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

суддя