№ 1-кп/202/941/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000560 від 23.05.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз:

- 01.04.2022 Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком2 роки.;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.05.2023 приблизно о 11 годині 02 хвилині, ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ», розташованого за адресою: м. Дніпро, просп. Слобожанський 68Б, зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході бесіди ОСОБА_5 побачив у правій руці ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 10» сірого кольору в синьому чохлі та в цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), при цьому визначивши, належний ОСОБА_6 , мобільний телефон предметом свого злочинного посягання.

19.05.2023 близько о 11 годині 03 хвилині ОСОБА_5 , перебуваючи за вищевказаною адресою, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, вчиняючи злочин повторно, використовуючи приятельські стосунки з ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою останнього, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди і свідомо бажаючи її настання, попросив надати йому належний потерпілому мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 10» сірого кольору в синьому чохлі під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, заздалегідь не маючи наміру повертати його власнику, при цьому запевнив ОСОБА_6 , що поверне телефон, одразу після телефонної розмови. В свою чергу, потерпілий ОСОБА_6 не будучи обізнаним про дійсні злочинні наміри

ОСОБА_5 , довіряючи йому та не маючи сумнівів у правдивості його слів, погодився на його прохання, та добровільно передав йому свій мобільний телефон марки «Redmi 10» моделі «Xiaomi» сірого кольору у синьому чохлі для здійснення телефонного дзвінка, після чого ОСОБА_6 почав розраховуватись за придбаний товар та втратив ОСОБА_5 з поля зору.

Далі, доводячи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), до кінця, вчиняючи злочин повторно, ОСОБА_5 отримавши від ОСОБА_6 вищевказаний мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 10» сірого кольору вартістю 5096 гривень 88 копійок, який знаходився в чохлі синього кольору, який цінності для власника не становить, та дочекавшись слушної миті, поки потерпілий відволікся, утримуючи при собі чуже майно, з місця скоєння злочину зник та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, там самим спричинивши ОСОБА_6 майнову шкоду на вище вказану суму.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

02 червня 2023 року між обвинуваченим, захисником ОСОБА_4 та прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення у повному обсязі.

Від потерпілого ОСОБА_6 наявна в матеріалах справи заява, в якій він зазначає, що не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості.

В угоді зазначено, що підозрюваному ОСОБА_5 роз`яснено, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є:

для прокурора і підозрюваного (обвинуваченого) обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, а саме: вирок може бути оскаржений:

в апеляційному порядку:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

в касаційному порядку:

- засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Сторони погодили покарання: за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до погодженого покарання часткового приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2022 року за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України, остаточно визначити покарання у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю, суду пояснив, що злочин вчинив за обставин, вказаних в обвинувальному актіта просив затвердити угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які їй роз`яснені судом. Окрім цього, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Обвинувачений просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання.

Прокурор наполягав на затвердженні угоди та просив призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Захисник обвинуваченого підтримав затвердження угодипро визнання винуватості, вказав, що така була укладена за його участю, добровільно, угода та погоджене сторонами покарання відповідають вимогам закону та інтересам суспільства.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого зазначає, що відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1,3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, а також особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Так, ч. 2 ст. 190 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

У ст. 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості. Згідно з вимогами ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто, обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, правова кваліфікація злочину - за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, - є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, тому вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до погодженого покарання часткового приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2022 року за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України, остаточно визначити покарання у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи на суму 200 грн.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02.06.2023 року між обвинуваченим ОСОБА_5 , захисником та прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до погодженого покарання часткового приєднати невідбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2022 року за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України, остаточно визначити покарання у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили у вигляді цілодобового домашнього арешту- залишити без змін.

Речові докази - диск з відеозаписами з камер спостереження магазину АТБ зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у сумі 200 грн..

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7