Справа № 577/1201/23
Провадження № 1-кп/577/229/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000180 від 27.12.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тулушка Конотопського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 24.02.2022 року Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.03.2022 року № 36 солдата ОСОБА_4 з 11.03.2022 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, призначено на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти та визнано з 11.03.2022 року таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст, 1, З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Однак, військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 03.12.2022 року о 20 годині 00 хв., достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, не прибув на вечірнє шикування до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , залишився за місцем свого проживання в м. Конотоп Сумської області, де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби. 09.03.2023 року ОСОБА_4 самостійно прибув до Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Полтаві, за адресою: вул. Г. Кондратьєва, 98 а, м. Суми. Отже, у період часу з 03.12.2022 року по 09.03.2023 року ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, а займався власними справами, перебуваючи переважну більшість часу в м. Конотоп Сумської області.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.

Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Ураховуючи обставини кримінального провадження, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря- нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також враховуючи, що обвинувачений на даний час бажає виконувати свій громадянський обов`язок по захисту Батьківщини, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд при призначенні основного покарання вважає можливим застосувати ст. 69 КК України (в редакції чинній станом на дату вчинення кримінального правопорушення), та перейти до іншого більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ст. 407 ч. 5 КК України, у виді арешту, який згідно з положеннями ч.2 ст. 60 цього Кодексу військовослужбовці відбувають на гауптвахті.

При цьому, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області Міністерства юстиції України, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

На думку суду, вказане покарання випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, отже, воно буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так й іншими особами, тобто покарання, що призначається, досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.

В кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався. Під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило.

Процесуальних витрат та речових доказів немає.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 5 ст. 407 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців із відбуванням арешту на гауптвахті.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного його затримання після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1