УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року

м. Київ

справа № 202/8909/23

провадження № 51-4345ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року ОСОБА_4 повернуто його скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року повернуто особі, яка її подала.

Не погодившись з таким рішенням апеляційного суду, ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, у якій ставить вимогу про скасування ухвали Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року. ОСОБА_4 не погоджується з мотивами, за якими апеляційний суд повернув його скаргу та вважає, що перш ніж повертати його апеляційну скаргу, апеляційний суд був зобов`язаний надати йому строк для усунення недоліків.

Разом із тим, ОСОБА_4 наводить доводи стосовно незаконності ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року.

Вважає, що ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року та ухвала Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року постановлені з порушенням його права на захист внаслідок дискримінації за мовною ознакою.

У вимогах касаційної скарги просить скасувати вказані вище судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та копії долучених заявником ухвал слідчого судді та апеляційного суду і інших доданих документів колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ст. 310 та ч. 4 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвала слідчого судді місцевого суду не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, оскільки зазначене судове рішення не входить до переліку тих рішень, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, а тому доводи касаційної скарги в цій частині колегія суддів не перевіряє та вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження стосовно вимог касаційної скарги про скасування ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК.

Щодо вимог касаційної скарги про скасування ухвали Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року про повернення апеляційної скарги, то колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Зі змісту оскарженого рішення вбачається, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 було повернуто з огляду на те, що її було складено недержавною мовою.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з таким висновком апеляційного суду та вважає, що виходячи із системного аналізу положень Конституції України

(ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92), КПК, законів України «Про судоустрій і статус суддів»

від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (ст. 12), «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII (ст. 1, ч. 6 ст. 13, частин 1, 2 ст. 14), апеляційна скарга має бути викладена українською мовою, або в перекладі на українську мову. Це надає суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити дотримання особою, яка подає касаційну скаргу, положень ст. 396 КПК, вирішити питання про прийняття скарги до провадження.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від 14 липня 2021 року № 1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 29 КПК кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Натомість викладення скарги іноземною мовою є перешкодою для виконання судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом. При цьому, процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме слідчому судді, суду процесуальних документів, переданих на їх розгляд, складених недержавною мовою. До того ж до прийняття скарги до розгляду, слідчий суддя, суд позбавлені можливості постановляти процесуальні рішення, у тому числі щодо залучення перекладача.

При цьому, з огляду на правозастосовну позицію Верховного Суду, яка відображена у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18, провадження № 51-5817кмо21) та врахована судом апеляційної інстанції, за якою, до апеляційної скарги, складеної іноземною мовою, положення ст. 398, частин 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК не застосовуються і, в такому разі, суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу, складену неукраїнською мовою, особі, яка її подала, колегія суддів відхиляє доводи заявника про те, що його апеляційну скаргу необхідно було залишити без руху.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 .

Колегія суддів вважає безпідставними доводи про порушення права на захист ОСОБА_4 через допущену, на його думку, дискримінацію за мовною ознакою.

Забезпечення права на захист за приписами ст. 20 КПК полягає у наданні підозрюваному, обвинуваченому, виправданому, засудженому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Крім того, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного за рахунок держави захисника.

Натомість, у цьому провадженні ОСОБА_4 , який звернувся в порядку ст. 303 КПК до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не має жодного процесуального статусу із вказаних вище. Будь-яких обґрунтованих підстав стверджувати про порушення права на захист особи, яка не набула відповідного процесуального статусу, не вбачається.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень, інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи, що з касаційної скарги ОСОБА_4 та доданих до неї копій судових рішень та інших документів, не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає чинності з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3