Справа № 307/1928/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.07.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/376/23 за апеляційною скаргою прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 05.07.2023.
Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, щодо:
Цією ж ухвалою ОСОБА_7 зобов`язано: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, а в разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Органом досудового розслідування встановлено, що 16.05.2023 близько 11 год ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Skoda Rapid» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в с. Грушово по вул. Головній, біля будинку № 3, Тячівського району Закарпатської області, по правій смузі руху, у напрямку смт Тересва, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, а також маючи технічну можливість у даній дорожній ситуації уникнути зіткнення з мопедом марки «Yamaha» без номерного знаку, який рухався попереду нього, в умовах необмеженої видимості, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не додержався безпечної дистанції, несвоєчасно застосував гальмування для зменшення швидкості при зменшенні дистанції до попутного транспортного засобу, внаслідок чого, не впоравшись з керуванням даного автомобіля, допустив зіткнення правою стороною керованим ним транспортним засобом у ліву частину мопеда марки «Yamaha» без державного номерного знака, під керуванням неповнолітньої ОСОБА_8 , яка внаслідок даного зіткнення впала на дорожнє покриття та отримала тілесні ушкодження.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 грубо порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.3, 13.1 та 1.10 Правил дорожнього руху України.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, у вигляді перелому луски потиличної кістки справа з переходом на піраміду скроневої кістки, епідуральної гематоми справа, субарахноїдального крововиливу справа, забою лобної долі справа, пневмоцефалії та гемосинуситу, гематоми обличчя зліва, садна правого ліктьового суглобу, садна китиці правої руки, садна лівої стопи, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення. Невиконання водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.3, 13.1 та 1.10 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку із послідуючими наслідками, а саме: отриманням неповнолітньою ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.
03.07.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Окрім того, у клопотанні вказується на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відносяться до тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк до трьох років або без такого. На підставі вищевикладеного, слідчий вважав, що з метою запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, до ОСОБА_7 слід застосувати домашній арешт, оскільки є достатність підстав вважати, що не обравши щодо нього запобіжний захід, він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Частково задовольняючи клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя вказав, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На думку слідчого судді, слідчим у клопотанні, а прокурором у судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому дійшов висновку про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.При цьому врахував дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, має постійне місце праці та позитивно характеризується. у зв`язку з чим прийшов до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, а також поклав на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 цього Кодексу.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що слідчий суддя не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду або незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та захисника, неявка яких не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді та не подавали заяву про відкладення розгляду апеляційної скарги. Крім того апеляційний суд враховує заяву прокурора, який просить розглянути апеляційну скаргу без його участі.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 цієї статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісту викладених у ньому доводів.
Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 05.07.2023 частково задоволено клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Із журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання участь у його розгляді приймали прокурор, підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник-адвокат ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у його вчиненні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.
При цьому, колегія суддів вважає, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Крім того, як вбачається з матеріалів судового провадження, прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
При прийнятті судового рішення апеляційним судом враховуються положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього будь - якого запобіжного заходу, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор з приводу можливих виду та строку покарання ОСОБА_7 , виходить за межі визначених законом повноважень прокурора та суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема, передбаченій п. 10 ч. 1 ст. 7 КПК України презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, у зв`язку з чим і зроблено обґрунтований висновку про необхідність відмови у застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7
Погоджуючись з вказаним висновком, колегія суддів враховує й наявні в матеріалах судового провадження дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, відшкодував шкоду потерпілій.
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та про можливість застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку з чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується.
Крім того апеляційний суд приймає до уваги і те, що стадія досудового розслідування в даному кримінальному провадженні завершена та в порядку ст. 291 КПК України обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 19.07.2023 направлено до суду, тому застосування запобіжного заходу апеляційним судом поза межами строку досудового розслідування буде свідчити про порушення вимог ч. 3 ст. 197 КПК України.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Тячівської окружної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 05.07.2023 щодо ОСОБА_6 ,- без змін.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді