Справа № 953/6437/23
н/п 1-кс/953/5849/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000421 від 23.07.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

встановив:

28.07.2023 на адресу суду поштою надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , в якому прокурор просить накласти арешт на вилучене в ході огляду місця події від 22.07.2023 за адресою: м. Харків, пр. Академіка Курчатова, буд. 16, а саме: бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на транспортний засіб - автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «TF 699 P», з номерним знаком НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , власником відповідно до свідоцтва є ОСОБА_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортний засіб - автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «TF 699 P», з номерним знаком НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , власником відповідно до свідоцтва є ОСОБА_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ключі від запалення вказаного транспортного засобу, шляхом заборони користування, володіння, розпорядження та відчуження вказаним майном.

Місцем зберігання транспортного засобу марки«ЗАЗ» моделі «TF 699 P», з номерним знаком НОМЕР_2 визначити територію спеціального майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 107, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 автомобіля «ЗАЗ» моделі «TF 699 P», з номерним знаком НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ключі від автомобіля долучити до матеріалів кримінального провадження.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що в провадженні Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000421 від 23.07.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 22.07.2023 о 10:32 год. за адресою: м. Харків, пр-т. Академіка Курчатова, 16, працівниками патрульної поліції, відповідно до ст.ст. 34, 35 Закону України «Про Національну поліцію», за порушення п. 31.4.3 ПДР був зупинений транспортний засіб - автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «TF 699 P», з номерним знаком НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що пред`явив працівникам патрульної поліції для перевірки, відповідно до вимог п. 2.1 б ПДР, бланк свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на транспортний засіб - автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «TF 699 P», з номерним знаком НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , власником відповідно до свідоцтва є ОСОБА_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . При огляді вказано посвідчення виявлено що, за інформацію з ІПНП ідентифікаційні номери транспортного засобу НОМЕР_3 , що повністю відрізняється з інформацією з ІПНП «Армор».

Так, в ході проведення огляду місця події від 22.07.2023 о 10:32 год. за адресою: м. Харків, пр-т. Академіка Курчатова, 16, було виявлено та вилучено у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , наступне майно: бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на транспортний засіб - автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «TF 699 P», з номерним знаком НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 власником відповідно до свідоцтва є ОСОБА_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , країни виробника - Україна; транспортний засіб - автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «TF 699 P», з номерним знаком НОМЕР_2 та ключі від вказаного транспортного засобу, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 та фактичним власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Прокурор зазначає, що відповідно до пояснень гр. ОСОБА_5 , останньому про невідповідність вказаних знаків нічого не відомо.

Прокурор вказує, що вилучені в ході огляду предмети є речовими доказами по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000421 від 23.07.2023.

В судове засідання прокурор Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 не з`явився, повідомлявся належним чином (а.с. 26). 31.07.2023 на електронну пошту суду надіслав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримав, просив про його задоволення (а.с. 28).

Фактичний власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, викликався належним чином (а.с. 27). 31.07.2023 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, проти задоволення клопотання не заперечує (а.с. 29).

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі прокурора та фактичного власника майна.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що Харківським районним управлінням поліції № 1 ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000421 від 23.07.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (а.с. 7).

22.07.2023 з 11:15 год. по 13:00 год. в ході проведення огляду місця події виявлено та вилучено майно, перелік якого зазначено у протоколі огляду місця події (а.с. 16-17).

Клопотання про арешт майна подано до поштового відділення 24.07.2023 (а.с. 23, 25) та надійшло до суду 28.07.2023 (а.с. 1).

Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використан- ня майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Постановою дізнавача СД Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 24.07.2023 вищевказане майно, яке вилучене 22.07.2023 за адресою: АДРЕСА_3 у гр. ОСОБА_5 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000421 від 23.07.2023 (а.с. 20-22).

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Прокурором доведено, що вищевказане майно, окрім зазначеного нижче, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучене відповідно до протоколу огляду місця події від 22.07.2023 майно, окрім зазначеного нижче, яке зазначено в клопотанні прокурором, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику використання вказаного майна, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

На підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Разом з тим, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволнення клопотання прокурора в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «ЗАЗ» моделі «TF 699 P», з номерним знаком НОМЕР_2 та ключі від вказаного автомобіля, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що вищевказаний автомобіль та ключі від нього, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, а також те, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, а тому клопотання не підлягає задоволенню в цій частині.

Крім того, в порушення ч. 2 ст. 171 КПК України, в клопотанні прокурора про арешт майна, не зазначені підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту автомобіля та ключів від нього, а також суду не надано доказів того, що транспортний засіб марки «ЗАЗ» моделі «TF 699 P», з номерним знаком НОМЕР_2 та ключі від вказаного автомобіля належать комусь з осіб, визначених статтею 170 КПК України.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

У відповідності до ч. 3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000421 від 23.07.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 22.07.2023 майно, власником якого є ОСОБА_4 , а саме на: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на транспортний засіб - автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «TF 699 P», з номерним знаком НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування вказаним майном, - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Місцем зберігання арештованого майна, визначити Харківське районне управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, буд. 49, згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1