Справа № 216/3798/22
провадження 1-кп/216/720/22
ВИРОК

іменем України

29 червня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань приміщення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових за № 0000120 від 26.07.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інгулець Білозерського району Херсонської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, який не має утриманців, військовослужбовця контрактної служби, який обіймає посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії снайперу 3 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого сержанта, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем контрактної служби НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, 24.02.2022, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби ДПС України) за адресою: АДРЕСА_2 , та, як наслідок, ухилявся від військової служби до 09.07.2022, коли з`явився до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби ДПС України) за адресою: АДРЕСА_3 .

ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав у повному обсязі та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння злочину. Зазначив, що на початку війни розгубився тому у зв`язку з особистими обставинами, не пов`язаними з проходженням військової служби не прибув до місця несення служби. В подальшому, отямившись, самостійно добровільно повернувся до своєї військової частини, оскільки бажає продовжити службу, захищати Україну. Обвинувачений, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 5 ст. 407 КК України, визнав себе повністю винним, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки жаліє, що проявив слабкість, просив суворо його не карати. На цей час продовжує несення служби.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просив визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Враховуючи те, що ОСОБА_4 у подальшому бажає проходити військову службу та захищати суверенітет та територіальну цілісність України, а також наявності передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, тобто декількох обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також за відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи беззаперечне визнання ОСОБА_4 винуватості, просив застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме призначити останньому покарання у виді 2 років позбавлення волі, яке згідно ст. 58 КК України, замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців із щомісячним відрахуванням із суми мого грошового забезпечення в доход держави у розмірі 15 відсотків.

Суд, на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували обвинувачений та прокурор, та будучи повідомленими про наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи визнання вини обвинуваченим, приходить до висновку, що його дії органом досудового розслідування за ч. 5 ст. 407 КК України кваліфіковано вірно, як нез`явлення вчасно без поважних причин на службу, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), а вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повістю.

ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, кваліфікується як тяжкий злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Санкція ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

У відповідності приписів ст. 69 КК України, у редакції яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення передбачала:

1. За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

2. На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (положення частини першої статті 69 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активного сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має в цілому позитивні службові характеристики, служить у лавах ЗСУ та бажає у подальшому захищати суверенітет та територіальну цілісність України, що дає підставу для застосування правил ст. 69 КК України.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 мотивований боєць, хоче боронити державу, та буде корисним на передовій, враховуючи його бойовий досвід та військову спеціальність, навички володіння зброєю.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нового злочину призначити покарання за санкцією ст. 58 КК України, а саме покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нового злочину призначити покарання у із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України замінити покарання на службове обмеження на 2 роки із відрахуванням з грошового забезпечення 15% доходу на користь держави.

Оскільки, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд також враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу винного, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, особисте ставлення до вчиненого, добровільне повернення до виконання свого військового та громадянського обов`язку, враховуючи службову характеристику, згідно якої ОСОБА_4 за своїми професійними, діловими і моральними якостями займаній посаді відповідає.

Суд переконаний, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.

V. ІНШІ РІШЕННЯ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕНІ ВИРОКУ

Речових доказів у справі немає.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 58, 69, 407 Кримінального кодексу України, статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України, замість призначеного покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 15 (п`ятнадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1