Справа № 464/411/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/321/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0000450 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сихівський районний суд м. Львова від 06.03.2023 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Владивосток, Росія, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, зокрема востаннє 26.07.2022 року Шевченківським районним судом міста Львова за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік 6 місяців, покарання не відбув, судимість не погашена,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

Обвинувачений подав апеляційну скаргу на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 06.03.2023 року, яким ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді 2 років позбавленайонного суду м. Львова від 26.07.2022 року строком 1 місяць позбавлення волі ня волі.

На підставі ст.71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Шевченківського рта остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з часу набрання вироком законної сили та фактичного звернення його до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 1132, 68 грн.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити та застосувати до нього вимоги ст. 75 КК України встановивши йому іспитовий строк 3 роки.

Апелянт зазначає, що частково не згідний з оскаржуваним вироком оскільки своїми діями він шкоди суспільним інтересам не заподіяв. На даний час почав виходити із стану наркотичної залежності після лікування, яке йому необхідно продовжувати. Вся проблема у коштах так, як за лікування від наркотичної залежності необхідно оплачувати. Він має намір вилікуватися, щоб остаточно позбутися наркотичної залежності.

Апелянт усвідомлює протиправність своєї поведінки, вину у скоєному повністю визнав, проживає лише з матір`ю пенсіонеркою, якій надає матеріальну допомогу так, як працює але не офіційно, а також допомагає своїй співмешканці, у якої мама є паралізованою та лежачою, а тому вважає, що суд першої інстанції вправі був не позбавляти його волі, дати шанс та можливість виправитися без ізоляції від суспільства. Зазначене вище судом не було враховано, а тому він просить суд апеляційної інстанції взяти це до уваги і не позбавляти волі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою, яка протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України 23 листопада 2022 року близько 13:30 год., у невстановленому місці, діючи умисно з метою незаконного придбання та подальшого зберігання без мети збуту особливо небезпечних психотропних речовин, розуміючи значення своїх дій та усвідомлюючи їх наслідки, незаконно придбав через Інтернет-месенджер «Телеграм» в каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для власного вживання особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, а саме «PVP» вагою не менше 0,2912 грама та здійснив перерахунок коштів через платіжний термінал «bitobmen.pro» на невстановлений досудовим розслідуванням банківський рахунок.

У цей же день, ОСОБА_6 близько 13:30 год. отримав інформацію про місце розташування у вигляді географічних координат раніше замовленої ним особливо небезпечної психотропної речовини PVP. Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту приблизно о 16:20 год. направився за адресою: м. Львів, пр. Червоної Калини, 36, де за отриманими раніше координатами НОМЕР_1 віднайшов (придбав) згорток, обмотаний ізоляційною стрічкою білого кольору в якому містився прозорий безбарвний полімерний пакет з герметизуючою застібкою в якому знаходилась кристалічна речовина білого кольору. Розуміючи, що дана речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, поклав її у кишеню своєї куртки та в подальшому зберігав вказану речовину при собі без мети збуту.

Після чого, 23 листопада 2022 близько 16:30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку № 6 по вул. Чукаріна у м. Львові, незаконно зберігаючи при собі раніше придбану ним за вказаних вище обставин особливо небезпечну психотропну речовину PVP, був зупинений працівниками поліції, якими у ОСОБА_6 виявлено та вилучено згорток обмотаний ізоляційною стрічкою білого кольору в якому містився прозорий безбарвний полімерний пакет з герметизуючою застібкою в якому містилась кристалічна речовина білого кольору, у якій згідно висновку експерта виявлено особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено масою 0,2912 грам, яку ОСОБА_6 зберігав при собі без мети збуту.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , підтриману його захисником ОСОБА_8 , про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення вироку суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України, як вчинення умисних протиправних дій, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею.

Інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 309 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та ніким не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, перевірені документи та докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченому ОСОБА_6 обрано покарання в межах санкції статі обвинувачення, метою якого є запобігання подальшого вчинення кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому судом першої інстанції, при обранні виду і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 було враховано характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який є нетяжким злочином, його наслідки, мотиви скоєння злочину, особу обвинуваченого, його стан здоров`я; розлучений, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері та в КНП ЛОР «Львівській обласний медичний центр превенцій та терапії узалежень». Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Крім того було враховано дані з досудової доповіді, наданої фахівцем Шевченківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, з якої вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

З врахуванням зазначеного вище суд першої інстанції дійшов переконання, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті обвинувачення за ч.2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , яке є неможливим без ізоляції від суспільства, а також з метою попередження нових злочинів. Крім того в судовому засіданні було встановлено, що даний злочин обвинувачений вчинив під час іспитового терміну, визначеного вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 26.07.2022 за ч.1 ст.309 КК України, яким ОСОБА_6 призначено покарання 2 роки позбавлення волі, із застосування ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік 6 місяців. Тому на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за даним вироком покарання слід частково приєднати покарання не відбуте за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 26.07.2022 у вигляді одного місяця позбавлення волі. Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Дане покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для його пом`якшення колегія суддів не вбачає.

На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Апеляційні доводи обвинуваченого не спростовують встановлені в суді першої інстанції фактичні обставини справи та обґрунтування щодо призначеної обвинуваченому міри покарання. Вагомих підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 75 КК України в суді апеляційної інстанції, не встановлено, однак враховано порушення ним вимог звільнення від відбування покарання призначеного за попереднім вироком з встановленням іспитового строку.

У зв`язку із зазначеним та обставинами встановленими в суді першої інстанції колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через його суворість.

Доводи поданої апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним й обґрунтованим, призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Сихівський районний суд м. Львова від 06.03.2023 року яким ОСОБА_6 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: