ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/3069/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/605/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 ,

-прокурора ОСОБА_7 ,

-законного представника

неповнолітнього ОСОБА_8 ,

-захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2023 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано щодо ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою мешкання: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування на 60 днів, тобто до 23 червня 2023 року, тобто до 03 червня 2023 року та покладено на підозрюваного обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з місця мешкання за адресою: : АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або перебування;

4) утримуватися від спілкування з потерпілими у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про застосування щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор послався на те, що слідчий суддя не прийняв до уваги, що ризик переховування підтверджується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, який було вчинено із застосуванням фізичної сили та в умовах воєнного стану. Наголосив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у присутності раніше знайомого ОСОБА_10 , що підтверджує наявність ризику незаконного вплива на свідка з боку підозрюваного. Указав, що ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, підтверджується тим, що останній не вміє заробляти на життя законним шляхом, вчитись і здобувати професію не бажає, про що свідчить негативна характеристики із закладу освіти.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, неповнолітнього підозрюваного, його представника та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на інших учасників провадження, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за які останньому може бути призначено максимальне покарання 10 років позбавлення волі.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки існує певна імовірність, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового слідства чи суду, з метою уникнення від відповідальності, а саме покарання понад 7 років, яке передбачене за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та ймовірність незаконного впливу на свідка, з яким підозрюваний знайомий особисто, оскільки такий ризик існує до моменту допиту свідків судом.

З урахуванням наявності обґрунтованої підозри та наявності вищенаведених ризиків, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи прокурора про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення, є необґрунтованими, оскільки прокурором не надано належних доказів на підтвердження існування цього ризику.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_6 не вміє заробляти на життя законним шляхом, вчитись і здобувати професію не бажає, та на негативну характеристику із закладу освіти, не можуть свідчити про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки останній перебуває на державному забезпеченні та отримує стипендію.

З урахуванням таких вказаного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, який вказаний у клопотанні є недоведеним та необґрунтованими, враховуючі відсутність даних, що вказують на існування даних ризиків.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так слідчим суддею прийнято до уваги, що ОСОБА_6 є раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, підозрюється у вчиненні одного епізоду злочинної діяльності, має власне майно, де він зареєстрований, дистанційно навчається у період воєнного стану.

Крім того, при обранні слідчий суддя врахував наявність контролю у гуртожитку з боку вихователів, що свідчать про можливість обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не застосовуючи до неповнолітньої особи найсуворіший запобіжний засіб у вигляді тримання під вартою, для забезпечення його поведінки під час досудового розслідування

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж той який зазначений у клопотання слідчого.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: