н/п 1-кс/490/4659/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/669/22
У Х В А Л А

про скасування арешту майна

16 червня 2023 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника вилученого майна ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про повернення вилученого майна. Зазначає, що 28 січня 2022 року слідчим суддею Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_5 (справа №490/669/22, провадження №1-кс/490/387/2022), за результатами розгляду клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000033 від 25.01.2022, накладено арешт на тимчасово вилучений 25.01.2022 в ході проведення огляду місця події автомобіль марки «KIA K5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Вважає, що на даний час у арешті автомобіля відпала потреба, оскільки вже були проведені всі необхідні слідчі дії, дослідження і експертизи, а також з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло майже 1 рік 4 місяці.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав пояснення в яких просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього письмові документи, вважаю, що в задоволені клопотання слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Статтею 1 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно матеріалів клопотання, у провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження №0000033 від 25.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 28 січня 2022 року слідчим суддею Центрального районного суду міста Миколаєва за результатами розгляду клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000033 від 25.01.2022, накладено арешт на тимчасово вилучений 25.01.2022 в ході проведення огляду місця події автомобіль марки «KIA K5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Згідно відповіді слідчого ОСОБА_6 від 15.06.2023 слідує, що не зможе надати матеріали кримінального провадження №0000033, оскільки призначена судова інженерно-транспортна експертиза за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» та експерту передані матеріали.

Прокурор у кримінальному провадженні Миколаївської обласної експертизи ОСОБА_7 надала відповідь та вважала передчасним скасування арешту з транспортного засобу, оскільки 09.06.2023 призначено автотранспортну експертизу, проведення якої доручено МВ Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. Вказаний автомобіль марки «KIA K5» потрібен для проведення експертизи.

Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що із клопотанням про скасування арешту майна, окрім сторони кримінального провадження, а саме підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, може звернутися інший власник або володілець такого майна.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основополож них свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час власник майна позбавлений права власності на законних підставах, після накладення арешту на автомобіль на території Україні було введено військовий стан у зв`язку з військовою агресією росії, на території Миколаївської області відбувалися військові дії, протягом тривалого часу було обмежено роботу державних установ, в тому числі й експертних, автомобіль являється речовим доказом у кримінальному провадженні, досудове розслідування ще триває, призначена судова інженерно-транспортна експертиза, тобто з цим речовим доказом ще можуть проводитися відповідні експертизи чи якісь слідчі дії, що в свою чергу свідчить про те, що потреба у застосуванні арешту цього майна на час розгляду клопотання ще не відпала, в зв`язку з чим клопотання про скасування арешту задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст. ст.117,170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника вилученого майна ОСОБА_4 про скасування арешту автомобіля марки «KIA K5», реєстраційний номер НОМЕР_1 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1