ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 235/4292/17

провадження № 51-909км22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 29 листопада 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Красноармійська Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Згідно пред`явленого обвинувачення 06 лютого 2017 року в період часу з 15:40

до 16:10 старшим слідчим Покровського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_6 під час огляду місця події на першому поверсі в опорному пункті Покровського залізничного вокзалу, що на вул. Привокзальній, 1 у м. Покровську Донецької області, в ході огляду особистих речей у ОСОБА_7 було вилучено металевий предмет, схожий на «кастет». Цього ж дня відповідні відомості за вказаним фактом було внесено до ЄРДР за № 0000326 від 06 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 263 КК, а ОСОБА_6 доручено проводити досудове розслідування.

В подальшому, у зазначеному кримінальному провадженні 24 лютого 2017 року старшим слідчим ОСОБА_8 було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, про що ним цього ж дня внесені відповідні відомості до ЄРДР.

Після цього, 24 лютого 2017 року ОСОБА_6 , діючи з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 шляхом обману, зателефонував останньому та повідомив, що вилучений у нього під час огляду «кастет» відповідно до проведеної у кримінальному провадженні криміналістичної експертизи визнано холодною зброєю і його буде притягнуто до кримінальної відповідальності. Проте, у разі передачі йому ОСОБА_10 4000 грн, він притягати його до кримінальної відповідальності не буде та прийме рішення про закриття кримінального провадження, на що ОСОБА_9 , будучи введеним в оману з боку слідчого, вимушено погодився, розуміючи настання негативних наслідків для себе.

10 березня 2017 року близько 13:30 ОСОБА_6 у своєму службовому кабінеті

№ 39 СВ Покровського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області, що

на вул. Мандрика, 7 у м. Покровську, передав ОСОБА_7 постанову про закриття кримінального провадження № 0000326 від 24 лютого 2017 року та повторно висловив ОСОБА_11 вимогу щодо передачі йому 4000 грн за закриття кримінального провадження. На вказану вимогу ОСОБА_12 передав ОСОБА_6

4000 грн, поклавши їх у шухляду столу останнього. Після цього ОСОБА_6 було затримано співробітниками Служби безпеки України.

Зазначені дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК - заволодіння чужим майном шляхом обману.

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2021 року ОСОБА_6 визнано невинуватим за ч. 1 ст. 190 КК та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1

ст. 373 КПК).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29 листопада 2021 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а виправдувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду на підставах неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та про призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що місцевий суд, виправдовуючи ОСОБА_6 у вчиненні шахрайських дій, не надав належної оцінки доказам сторони обвинувачення (показанням потерпілого, свідків), безпідставно визнав неналежним, як доказ протокол обшуку від 10 березня 2017 року, проведений в службовому кабінеті ОСОБА_6 . Вказує, що виправдувальний вирок не відповідає вимогам статей 370, 374 КПК. Також зазначає, що апеляційний суд на зазначені порушення увагу не звернув, не надав жодних відповідей на доводи його апеляційної скарги і, залишаючи її без задоволення, свого рішення не мотивував. Окрім того, безпідставно визнав необґрунтованим його клопотання про повторне дослідження доказів. Вважає ухвалу апеляційного суду такою, що не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

У запереченні на касаційну скаргу прокурора виправданий ОСОБА_6 просить залишити її без задоволення, а судові рішення щодо нього - без зміни.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав касаційну скаргу, просив скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

За правилами, передбаченими ч. 2 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Перевіряючи у межах касаційних вимог прокурора ухвалу суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвала апеляційного суду - це рішення суду вищого рівня стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення суду першої інстанції, що перевіряється в апеляційному порядку. Отже, ухвала апеляційного суду має відповідати вимогам ст. 370 КПК.

Крім того, відповідно до вимог ст. 419 КПК в ухвалі суду апеляційної інстанції, зокрема, мають бути проаналізовані всі доводи апеляції, на кожен з яких надано вичерпну відповідь та наведено детальні мотиви прийнятого рішення. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду зазначаються підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Проте, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційній інстанції за апеляційною скаргою прокурора зазначених вимог закону не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із виправданням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій порушувала питання про скасування виправдувального вироку місцевого суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилалася на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що, на думку сторони обвинувачення, мало місце під час постановлення виправдувального вироку щодо ОСОБА_6 .

Так, прокурор в апеляційній скарзі наводила доводи стосовно безпідставності визнання місцевим судом недопустимими переважну більшість доказів сторони обвинувачення, у тому числі протоколу за результатами проведення НСРД, протоколу обшуку від 10 березня 2017 року, ненадання належної оцінки показанням потерпілого щодо обставин заволодіння ОСОБА_6 його грошовими коштами, свідків - понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в присутності яких проводився обшук в службовому кабінеті ОСОБА_6 , а також показанням свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Разом із тим, апеляційний суд у порушення вимог ст. 419 КПК жодної відповіді на доводи апеляційної скарги прокурора не надав, хоча навів їх в ухвалі, як вимоги сторони обвинувачення до суду апеляційної інстанції.

Натомість суд апеляційної інстанції, пославшись на положення ст. 415 КПК, в ухвалі зазначив, що прокурором не наведено, а апеляційним судом не встановлено визначених цієї нормою підстав для скасування виправдувального вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів ураховує те, що положеннями ст. 415 КПК не передбачено скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції саме з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а передбачені ч. 1 ст. 415 КПК підстави для прийняття такого рішення сторона обвинувачення в апеляційній скарзі не наводить. Однак це не звільняє апеляційний суд від обов`язку перевірити та надати вичерпні відповіді на всі доводи апеляційної скарги прокурора, яку він прийняв до розгляду, як таку, що відповідає вимогам ст. 396 КПК, відкривши апеляційне провадження.

Таким чином, незважаючи на допущену до апеляційного розгляду скаргу сторони обвинувачення, виправдувальний вирок у даному випадку фактично залишився без належної процесуальної перевірки, а висновки, викладені місцевим судом у його мотивувальній частині, - без відповідної оцінки суду вищої інстанції.

З огляду на викладене, зважаючи на вимоги п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, ухвала апеляційного суду, як така, що не відповідає вимогам статей 419, 370 КПК, підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, належним чином розглянути скаргу прокурора та ухвалити рішення, яке буде відповідати вимогам закону.

Враховуючи прийняте касаційним судом рішення, інші доводи касаційної скарги прокурора не перевіряються, тому вона підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Донецького апеляційного суду від 29 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3