печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000550,-

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, а саме:

- земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0141, площа земельної ділянки 0,0898 га, цільове призначення для колективного садівництва, яка належить ОСОБА_5 .

- на незавершене будівництво, незавершений будівництвом садовий будинок, відсоток готовності 52 %, земельна ділянка місця розташування :01:006:0141, площа 0,0898 га, яка належить ОСОБА_5 Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Заявник у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду адвокатом було подано заяву про розгляд клопотання у відсутність представника заявника, вимоги підтримує та просить задовольнити. В обґрунтування заявленого клопотання до заяви долучено додаткові письмові докази.

У судове засідання представник органу досудового розслідування не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000550 від 28.03.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Так, у ході здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, досліджуються обставини протиправного заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами 365 686 (триста шістдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень.

В грудні 2021 року ОСОБА_4 вирішила придбати земельну ділянку з об`єктом незавершеного будівництва розташованому на ній. Місце розташування земельної ділянки Київська область, Обухівський район, с. Лісники, садове товариство «Лісники». Кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0141, вид використання для колективного садівництва, площа земельної ділянки 0,0898 га.

Власником земельної ділянки виявилась жінка ОСОБА_5 .

Оскільки був кінець року, а договори купівлі-продажу земельних ділянок для колективного садівництва, які віднесені до земель сільськогосподарського призначення, мають ряд особливостей відповідно до норм чинного законодавства, то ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вирішили укласти угоду до 01.03.2022 р.. Власник сказав, що бажає отримати авансовий платіж в розмірі 10 000 доларів США.

І в кінці грудня 2021 року ОСОБА_4 зустрілась з ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , і передала ОСОБА_5 готівкові кошти в розмірі 10 000 доларів США і вони домовились укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки і об`єкту незавершеного будівництва до 01.03.2022 року. Підтвердженням отримання грошових коштів ОСОБА_5 є Протокол про наміри від 31 грудня 2021 року, підписаний ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме положення п. 4 Протоколу про наміри від 31 грудня 2021 року.

Через збройну військову агресію російської федерації по відношенню до України до 01.03.2022 р. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не могли укласти Договір купівлі-продажу земельної ділянки в силу об`єктивних обставин. Зателефонувавши та пояснивши ситуацію, представник власника ОСОБА_7 спочатку сказав, що звісно вони все розуміють і кошти повернуть. Під час наступної телефонної розмови сказав, що поверне 10 000 доларів США. Але зустріч все відкладалась і восени 2022 року ОСОБА_7 в телефонній розмові сказав, що вони (він і ОСОБА_5 ) передумали взагалі повертати ОСОБА_4 передані їм кошти. Після цієї розмови на телефонні дзвінки перестали відповідати.

Відповідно, відбулося шахрайське заволодіння коштами ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб в розмірі 10 000 (десяти тисяч) доларів США, що є кримінальним правопорушенням відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.

Станом на 23.02.2023 р. сума матеріальної шкоди спричиненої мені, ОСОБА_4 , завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення становить 10000 (десять тисяч) доларів США, що за офіційним курсом гривні до долару США становить 365 686 (триста шістдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень.

Так відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка з об`єктом незавершеного будівництва, який розташований на ній, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район (колишній - Києво-Святошинський район.), с. Лісники, с/т «Лісники». Кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0141, вид використання для колективного садівництва, площа земельної ділянки 0,0898 га, належить ОСОБА_5 .

Так, до 12.07.2020 р. землі адміністративно територіального утворення с. Лісники перебували в межах Києво-Святошинського району.

Проте, відповідно до Постанови ВРУ № 807-ІХ від 17.07.2020 р. «Про утворення та ліквідацію районів» с. Лісники ввійшли до складу в Феодосіївську сільську громаду, яка в подальшому увійшла до складу Обухівського району Київської області.

30.03.2023 ОСОБА_4 заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні №0000550 від 28.03.2023 р.

Так, слідчим Печерського УП ГУНП у місті Києві, ОСОБА_4 було приєднано цивільний позов у кримінальному провадженні № 0000550 від 28.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

10.04.2023 року ОСОБА_4 отримала пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні № 0000550 від 28.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 5ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, серед іншого, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Законодавець нормами кримінального процесуального законодавства передбачив, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме на:

- земельну ділянку, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район (колишній - Києво-Святошинський) район, с. Лісники, «Лісники» садове товариство, кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0141, площа земельної ділянки 0,0898 га, цільове призначення для колективного садівництва, яка належить ОСОБА_5 .

- на незавершене будівництво, незавершений будівництвом садовий будинок, відсоток готовності 52 %, земельна ділянка місця розташування :01:006:0141, площа 0,0898 га, яка належить ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1