Справа № 586/1312/19
Провадження № 1-кп/590/3/23
У Х В А Л А

Іменем України

24.08.2023 смт Ямпіль

Ямпільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Ямпільського районного суду Сумської області клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про визнання доказів недопустимими у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 від 13.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, -

встановив :

В провадженні Ямпільського районного суду Сумської області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 13.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

В судовому засіданні під час розгляду даного кримінального провадження захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_7 було заявлено клопотання про визнання недопустимим доказом, а саме протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.08.2018 складених за участю свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , оскільки вони складені з грубим порушенням вимог ст.ст.228, 231 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 /кожен окремо/ клопотання захисника підтримали.

Прокурор заперечила щодо клопотання захисника про визнання доказів недопустимими, вважає такі доводи захисника необґрунтованими та надуманими, оскільки пред`явлення особи для впізнання відбувалося з дотриманням вимог ст.ст.228, 231 КПК України, що виключає недопустимість таких доказів. Зазначила, що захисник як на обґрунтування свого клопотання з незрозумілих причин посилається на допущенні слідчим суддею Середино-Будського районного суду Сумської області порушення під час допиту свідків, проте вказані докази судом вже були досліджені, і питання щодо їх допустимості вже судом вирішувалося. Також прокурор не згоден і з посиланням захисника на недотриманні при оформленні протоколів «загально прийнятних вимог до складання протоколу процесуальної дії», оскільки КПК України таких вимог не містить. Просила в задоволені клопотання ОСОБА_7 відмовити.

Суд, заслухавши клопотання захисника, заперечення прокурора, позицію обвинувачених, дійшов наступного.

Так, частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).

Виходячи з вимог ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до рішення Конституційного суду України № 12рп/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного справедливого рішення у справі.

Суд вважає недоведеною та необґрунтованою позицію сторони захисту щодо недопустимості в якості доказу в даному провадженні протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 01.08.2018, оскільки процедура впізнання в повному обсязі відповідала вимогам ч.7 ст.228 КПК України. Свідкам було пред`явлено чотири кольорових фотознімки із зображенням осіб чоловічої статі, які не мають суттєвих відмінностей в одязі, кольорі волосся, в той же час, мають спільні риси у зачісці, формі голови, губ, та інших рисах обличчя. Фотознімки, що було пред`явлено, не мають різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Тобто, на переконання суду, фотознімки, як і зображені на них самі особи, що підлягали впізнанню, не мають ознак, які б їх виділяли поміж інших фотознімків та осіб, зображених на них. Відмінності, про які стверджує сторона захисту, не є різкими та істотними, не виділяють фотознімок, на якому зображений ОСОБА_12 / ОСОБА_5 , серед інших, а вимог стосовно однаковості за всіма без виключення ознаками одягу (їх тотожності) на всіх особах, що пред`являються для впізнання за фотознімками, кримінальний процесуальний закон не містить.

Під час слідчої дії свідки пояснили за якими ознаками упізнали водія жовтого автомобіля, що їх перевозив 12.07.2018 та чоловіка, який 12.07.2018 проводив їх до жовтого автомобіля після перетину ними державного кордону рф та України. Посилання захисника на те, що всупереч вимогам ст. 228, 231 КПК України перед пред`явленнями особи для впізнання слідчим не зазначено, за якими саме рисами обличчя свідки можуть впізнати ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , які будуть пред`явленні їм для впізнання, на думку суду, є надуманими.

Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 228 КПК перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол.

Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий перед пред`явленням особи для впізнання у свідків /у кожного окремо/ попередньо з`ясував, чи можуть вони впізнати водія жовтого автомобіля, що їх перевозив 12.07.2018 та чоловіка, який 12.07.2018 проводив їх до жовтого автомобіля після перетину ними державного кордону рф та України, опитав про зовнішній вигляд і прикмети цих особи, а також обставини, за яких вони бачили цих осіб.

При цьому свідки зазначили, що можуть впізнати даних осіб за наступними ознаками, вказавши якими саме /стосуються віку, статури, кольору волосся, форми носу, обличчя та ін/. Цей факт зафіксовано в зазначених протоках та закріплено підписом свідків. За таких обставин суд вважає, що доводи захисника в частині порушення слідчим вимог ч.1 ст.228 КПК є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються матеріалами провадження. Крім того у клопотанні захисник зазначає, що пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проведено з грубим порушенням норм процесуального закону, оскільки під час слідчої дії не вказано хто серед учасників є перекладачем.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вказана слідча дія проводилась за участю свідків, двох понятих / ОСОБА_13 та ОСОБА_14 / та перекладача /ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 /. При цьому зауважень або скарг від учасників слідчої дії не надходило.

Суд відхиляє як безпідставні і доводи сторони захисту про наявність такого порушення, як проведення впізнання за фотознімками без участі ОСОБА_12 та ОСОБА_5 та без участі захисника.

За приписами ст. 20 КПК право на захист в кримінальному провадженні, яке полягає у наданні можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, праві збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом, забезпечується підозрюваному, обвинуваченому, виправданому, засудженому, а ОСОБА_12 та ОСОБА_5 такого процесуального статусу на час проведення цієї слідчої дії не набули у цьому провадженні. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, слідчу дію було проведено до оголошення їм повідомлення про підозру, а за таких обставин КПК не вимагає участі у слідчій дії особи, яку впізнають за фотознімками, як і захисника будь-якої із пред`явлених для впізнання осіб.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_12 та свідки /нелегальні мігранти/ тривалий час переміщувалися територією прикордонного підрозділу, бачили один одного - є виключно його припущення, та не підтверджуються будь-якими доказами.

Безпідставними також є доводи сторони захисту про те, що у порушення вимог ч. 6 ст. 228 КПК слідчим не було належним чином обґрунтовано проведення впізнання особи саме за фотознімками, оскільки положення вказаної норми процесуального закону не встановлюють обов`язку такого обґрунтування щодо проведення впізнання. За приписами ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності і уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом, з дотримання порядку їх здійснення, що додержані в цьому провадженні.

Посилання сторони захисту на постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справах № 761/6970/14-к, № 331/2390/17, № 306/2629/17, де судом було встановлено порушення вимог ст. 228 КПК є безпідставним, оскільки ці кримінальні провадження стосуються інших обставин, коли було порушено порядок пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. Зокрема, вказані кримінальні провадження стосуються обставин, за яких особі попередньо було продемонстровано особу, яка підлягає впізнанню; слідчим не було з`ясовано або не зазначено у протоколі прикмети чи ознаки, за якими особа може впізнати особу, яка підлягає впізнанню; були наявні різкі відмінності у зовнішності осіб, зображених на фотознімках; слідчу дію було проведено без участі понятих; пред`явлення особи для впізнання за фотознімками відбулося без участі сторони захисту після того, як особи, які підлягають впізнанню, були затримані та набули статусу підозрюваних. Таких обставин та порушень вимог ст. 228 КПК у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_5 не встановлено.

Отже, за таких обставин слід дійти висновку, що пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проведено з дотриманням норм процесуального законодавства, протоколи за результатами проведення цієї слідчої дії відповідають вимогам, передбаченим КПК, доказів, які б підтверджували зворотне, у ході судового розгляду, саме на час розгляду даного клопотання не встановлено. На підставі наведеного, відсутні підстави для задоволення клопотання захисника.

Разом з тим, з огляду на те, що на час розгляду даного клопотання судовий розгляд кримінального провадження триває, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні захисником, підлягають додатковій оцінці при наданні судом аналізу доказів в їх сукупності під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 87, 89, ч.2 ст.349 КПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про визнання недопустимими доказами протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.08.2018, складених за участю свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя: ОСОБА_1