Справа № 755/6869/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" травня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001131 від 27.03.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вознесенськ Миколаївської області, українки, громадянки України, із середньою освітою, заміжня, маючої на утриманні трьох малолітніх дітей, працюючої не офіційно, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

23.03.2023 року, тобто під час дії ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні», ОСОБА_3 близько 11:00 перебувала за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де у неї виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_6 , який проживає за вищевказаною адресою. Так, достовірно знаючи, що в квартирі є цінні речі, які належать потерпілому, ОСОБА_3 діючи з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення під час дії воєнного стану на території України, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою таємного викрадення майна, що належить ОСОБА_6 , скориставшись тим, що її дії носять таємний характер, оскільки потерпілий не перебував у приміщенні квартири, зайшла до кімнати та забрала цінні речі, які стали предметом її протиправного посягання, що належить ОСОБА_6 , а саме ноутбук марки HP, вартістю 2307 грн 36 коп. та пауербанк «Awei 2000 mah», вартістю 1038 грн 68 коп, якими розпорядилася ним на власний розсуд.

Того ж дня, ОСОБА_3 зустрілася зі ОСОБА_7 , якого попросила закласти за неї ноутбук марки HP до ломбарду ПТ «Донкредит», оскільки не має при собі документи, що посвідчують особу, та зазначила, що даний ноутбук перебуває у її власності.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_3 , таємно заволоділа, майном, що належить ОСОБА_6 та завдала останньому матеріальної шкоди на загальну суму 3346 грн 04 коп. Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе за ч. 4 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі та пояснила суду, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачена показала, що 23.03.2023 року, близько 11:00, перебуваючи дома у товариша, за адресою АДРЕСА_3 , здійснила таємне викрадення чужого майна, а саме: ноутбук марки HP та пауербанк «Awei 2000 mah», з метою продажу та отримання грошових коштів для подальшого найму житла, після чого місце злочину покинула та викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, а саме попросила свого товариша здати ноутбук у ломбард. Зокрема зазначила, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння нею кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що її дії були умисними, вчинені під час дії воєнного стану в державі. У скоєному щиро каялася, запевняла, що більше правопорушень вчиняти не буде. Зазначила, що завдану матеріальну шкоду добровільно відшкодувала потерпілому і він будь-яких претензій до неї не має.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, та документи, що характеризують особу обвинуваченої.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченої змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченої. Вина обвинуваченої ОСОБА_3 повністю підтверджується її показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що вона своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, і тому знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження; її ставлення до вчиненого - вину визнала повністю, відшкодувала шкоду потерпілому, щиро каялася у вчиненому; дані про її особу, зокрема: заміжня, має на утриманні трьох малолітніх дітей, працює не офіційно барменом; під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше не судима; думку сторони обвинувачення, яка просила призначити обвинуваченій покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України, думку сторони захисту, яка просила призначити покарання із застосуванням іспитового строку до обвинуваченої. Також суд враховує заяву потерпілого ОСОБА_6 від 29.05.2023 року, в якій він вказав, що будь-яких претензій матеріального характеру до обвинуваченої не має, оскільки вона відшкодувала завдану шкоду, з приводу призначення покарання поклався на розсуд суду.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_3 , є щире каяття, оскільки обвинувачена визнала свою вину повністю та висловила щирий жаль з приводу учинених протиправних дій, та відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченої ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, суд дійшов висновку, що її перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 положення ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69, ст. 69-1 КК України до обвинуваченої суд не вбачає.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- диск з відеозаписом камер відеоспостереження з ломбарду «Благо», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 24 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- павер банк прямокутної форми, білого кольору із написом «2000 mah аwei»; ноутбук марки «HP» у корпусі сірого кольору; сувенір (шейкер) зеленого кольору, круглої форми із гострими шипами з однієї сторони; зв`язка ключів у кількості 6 штук, які були передані під розписку ОСОБА_6 - залишити власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченій.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1