ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 171/228/23

Провадження № 1-кп/210/337/23

"20" квітня 2023 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які приймали участь у відкритому судовому засіданні: прокурор Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачена ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 24 січня 2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000020 відносно:

ОСОБА_4 , яка народилася в м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, громадянки України, маючої базову загальну середню освіту, офіційно не працюючої, не заміжньої, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не маюча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022) в Україні запроваджено воєнний стан, у період якого ОСОБА_4 вчинила злочин, а саме 23 січня 2023 року, приблизно о 23:10 годині, ОСОБА_4 , перебувала поблизу домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 , на території якого розташовані підсобні приміщення в яких утримувалися гуси, які належить ОСОБА_6 . У вказаному місці, у вказаний час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Далі, 23 січня 2023 року, приблизно о 23:15 годині, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, перелізла через паркан домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом вільного доступу проникла до підсобного приміщення, переконавшись, за тим щоб її злочинні дії не були помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, умисно, із корисливих мотивів, викрала четверо гусей, білого кольору, віком 6 місяців, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 443/23 від 25.01.2023 року, становить 400 гривень за одну.

Після чого ОСОБА_4 з місця злочину зникла, розпорядившись викраденим на свій розсуд, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_6 спричинено майнову шкоду на суму 1600 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище та вчинена в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачена свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, у вчиненому розкаялась, та пояснила суду, що перелізла через паркан, залізла в сарай, відкрила двері та вкрала одну гуску, через деякий час пішла знову та взяла ще три гуски, гуски були живі та не спротивлялися. Всього забрала чотири гуски. Крадіжку вчинили через те, що сусідка не хотіла брати її на роботу в полі, а обвинувачена не мала коштів на їжутому і вкрала. Гусок повернула вже зарізаними через працівників поліції. В скоєному щиро кається.

Обвинувачена не оспорює фактичні обставини обвинувачення та пояснила, що дійсно вчинила вказаний вище злочин за обставин, які встановлені стороною обвинувачення та зазначений в обвинувальному акті, показання дає добровільно, заяв по застосуванню заборонених методів зі сторони обвинувачення не надходило.

Потерпіла в судовому засіданні присутньою не була. В матеріалах справи наявна заява потерпілої ОСОБА_7 згідно якої просить проводити розгляд справи без її участі. Обвинувачення підтримує в повному обсязі. Цивільний позов не заявлено.

Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачена фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Обвинувачена дане клопотання підтримала.

Клопотань про виклик свідків від обвинувачення не надходило.

Приймаючи до уваги, що обвинувачена винною себе у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю та беззаперечно, її показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченої та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати відповідно до положень частини 2 статті 349 КПК України у повному обсязі письмові докази, обмежившись допитом обвинувачуваної, дослідженням матеріалів, що стосуються речових доказів, витрат на проведені експертизи, та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченої.

Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Окрім повного визнання вини, вина обвинуваченої у вчиненні злочину повністю доводиться зібраними у справі доказами, які не оспорюються обвинуваченою, вартість завданого збитку підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №443/23 від 25.01.2023року.

Аналізуючи зібрані в справі докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що обвинувачену слід визнати винною у вчиненні інкримінованого злочину, та кваліфікувати його дії за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище та вчинена в умовах воєнного стану.

Кваліфікуючи дії обвинуваченої за знакою «проникнення у інше приміщення» суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 569/1111/16-к, йдеться про критерії застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище».

Відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.

Підсобні приміщення будинку ) - приміщення, призначені для гігієнічних або господарсько-побутових потреб мешканців (ванна, вбиральня, душова, приміщення для прання, кухня, комора), а також передпокій, внутрішньоквартирний хол, коридор тощо.

Отже, зіставлення визначень понять «інше приміщення» (в розумінні ч. 3 ст. 185 КК України) та «підсобне приміщення» дає підстави дійти висновку, що крадіжка, поєднана з проникненням до підсобного приміщення, має кваліфікуватися за ч. 3 ст. 185 КК як крадіжка, поєднана з проникненням до «іншого приміщення». Це виключає необхідність встановлення того, чи має «підсобне приміщення» ті чи інші ознаки «сховища».

Фактичні обставини цього кримінального провадження свідчать про те, що дії обвинуваченої відповідають критерію проникнення, адже злочин вчинено у нічний час, на території приватного домоволодіння, направлений на таємне викрадення чужого майна, який заздалегідь спланований та вчинений умисно. Тобто обвинувачена усвідомлювала, що доступ до території приватного домоволодіння без згоди власника домоволодіння є порушенням та несе за собою кримінальну відповідальність.

Термінологічне уточнення, що в цьому випадку проникнення до підсобного приміщення охоплюється поняттям проникнення до «іншого приміщення», а не «сховища», не впливає на кваліфікацію.

Згідно з частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з частиною 5 статті 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за частиною 4 статті 185 КК України є тяжким злочином.

При визначені виду та розміру покарань суд керується вимогами статей 65-68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої встановлено, що остання не має міцних соціальних зв"язків, не заміжня, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не маюча, має зареєстроване місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вину у скоєному злочині визнала повністю у вчиненому розкаюється.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно досудової доповіді, складеної Нікопольським РВ філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області, орган пробації дійшов висновку, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також низький рівень ймовірної небезпеки для суспільства та вчинення повторного правопорушення, відділення пробації вважає,що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Ураховуючи всі обставини справи, характер і ступень суспільної небезпеки скоєного злочину, спосіб його вчинення, умов, за яких він був вчинений, даних про особу обвинуваченої, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, у тому числі тяжкість наслідків, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих вину обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією частини 4 статті 185 КК України, ближче до мінімальних.

Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засуджених та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому з огляду на положення ст. 75 КК законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Щире каяття як таке характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася. За наявності щирого каяття особи не обов`язковим має бути активне сприяння у розкритті злочину. Активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 66 КК України.

Тобто передбачені пунктом 1 частини 1 статті 66 КК обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 297/562/17 (провадження № 51-329км18).

Суд вважає, що вище вказані обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 , оскільки не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства.

Зважаючи на те, що обвинувачена щиро розкаялась у скоєному, беззаперечно визнала вину, тяжких наслідків від її дій не настало, майнову шкоду було відшкодовано шляхом повернення викраденого майна, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбуття призначеного їй покарання, однак в умовах здійснення контролю за її поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої.

З матеріалів справи встановлено, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід не обирався.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.12, ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття призначеного за цим вироком основного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років з іспитовим терміном в 1 (один) рік.

Відповідно до п. п.1, п.2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази - 4 (чотири) тушки гусей, передані потерпілій ОСОБА_8 - залишити у володінні потерпілої.

Матеріали кримінального провадження № 0000020 від 24 січня 2023 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №171/228/23, провадження №1-кп/210/337/23.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1