Єдиний унікальний номер 205/6666/20
1-кп/205/464/23
У Х В А Л А

17 травня 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000263 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами у кримінальному провадженні заявлених стороною обвинувачення. Так, в обґрунтування заявлених клопотань захисник посилалася на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про визначення групи слідчих, яких було уповноважено на проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, тому слідчий відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 не був уповноважений на проведення досудового розслідування. Відтак, слідчі дії, проведені не уповноваженою на це особою, без дотримання встановленого кримінальним процесуальним законом порядку, є недопустимими, а зафіксовані в них відомості, які отримані з істотним порушенням прав і людини і основоположних свобод, не можуть братися судом до уваги як докази, що є підставою для визнання всіх доказів, зібраних під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, очевидно недопустимими. У зв`язку з чим, заявила клопотання про визнання очевидно недопустимими доказів: висновку судової експертизи технічного стану ТЗ №19/104-9/2/489 від 15.04.2020, висновку експерта №19/104-9/2/499 від 24.04.2020 2020 за результатами судової транспортно -трасологічної експертизи, висновку експерта №19/104-9/2/613/614 від 22.05.2020 за результатами комплексної судової авто - технічної та фототехнічної експертизи, висновку експерта судово-медичної експертизи №557/925Е від 09.06.2020, протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 21.04.2020, протоколу огляду відеозапису від 10.04.2020 з додатком, протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 21.04.2020, протокол проведення слідчого експерименту зі ОСОБА_3 від 08.04.2020, висновку експерта №19/104-18/189 від 15.07.2020 за результатами комп`ютерно-технічної експертизи, протоколу огляду диска з відеозаписом від 11.04.2020, постанови про залучення спеціаліста від 10.04.2020, протоколу проведення слідчого експерименту із використанням відеозапису від 15.04.2020, акту огляду та передачі на тимчасове зберігання ТЗ від 16.03.2020, постанови про визначення ТЗ речовим доказом від 16.03.2020, висновку СМЕ № 557 від 17.03.2020, рапорту слідчого щодо доступу до відеозапису від 17.03.2020.

У судовому засіданні сторона захисту підтримала заявлене клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника, просив задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала. Пояснила, що дані докази здобуті у відповідності до норм чинного законодавства, будь-яких порушень прав обвинуваченого не встановлено. Зауважила, що суд може прийняти рішення про недопустимість доказів у нарадчій кімнаті при вирішенні справи по суті, а визнавати вказані докази очевидно недопустими відсутні підстави.

Представник потерпілого в судовому засіданні заперечував проти заявлених клопотань.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши клопотання, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Визнання доказів недопустимими та припинення їх дослідження на стадії судового розгляду можливе виключно в разі наявності критерію очевидності, а враховуючи загальне визначення допустимості доказів, то очевидність повинна полягати саме в порушенні порядку, встановленого КПК України, або у невідповідності його нормам. Процесуальний закон не визначає чіткого переліку підстав для визнання доказу очевидно недопустимим, і клопотання про очевидну недопустимість може бути заявлено з будь-яких підстав порушення порядку отримання доказів, у тому числі у зв`язку з істотним порушенням прав і свобод людини. В свою чергу єдиним критерієм, яким суд повинен керуватися при визнанні чи невизнанні доказу недопустимим на стадії судового розгляду, є критерій очевидності недопустимості, який полягає у відсутності сумніву в тому, що було порушено КПК України, і таке порушення може бути встановлено судом відразу під час огляду доказу та не потребує проведення додаткових дій, зокрема дослідження всіх доказів.

На даній стадії судового розгляду у суду відсутній критерій очевидності недопустимості доказів.

Разом з тим, заявлені в клопотанні докази, що просить адвокат визнати очевидно недопустимими, можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження цього доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Відтак, клопотання захисника зводиться до оцінки процесуальних документів, отриманих під час досудового розслідування. У той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладені захисником, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження.

У відповідно до ст. 94 КПК України , слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке обґрунтовується на загальному, повному й непередбаченому дослідженні всіх видів кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупності зібраних доказів - з точки зору достатньості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На час розгляду даного клопотання триває судовий розгляд кримінального провадження. Конкретних ознак очевидної недопустимості доказів суду не зазначено, а тому суд вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 89, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , про визнання очевидно недопустимими доказів: висновку судової експертизи технічного стану ТЗ №19/104-9/2/489 від 15.04.2020, висновку експерта №19/104-9/2/499 від 24.04.2020 2020 за результатами судової транспортно -трасологічної експертизи, висновку експерта №19/104-9/2/613/614 від 22.05.2020 за результатами комплексної судової авто - технічної та фототехнічної експертизи, висновку експерта судово-медичної експертизи №557/925Е від 09.06.2020, протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 21.04.2020, протокол огляду відеозапису від 10.04.2020 з додатком, протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 21.04.2020, протокол проведення слідчого експерименту зі ОСОБА_3 від 08.04.2020, висновку експерта №19/104-18/189 від 15.07.2020 за результатами комп`ютерно-технічної експертизи, протоколу огляду диска з відеозаписом від 11.04.2020, постанову про залучення спеціаліста від 10.04.2020, протокол проведення слідчого експерименту із використанням відеозапису від 15.04.2020, акт огляду та передачі на тимчасове зберігання ТЗ від 16.03.2020, постанову про визначення ТЗ речовим доказом від 16.03.2020, висновок СМЕ № 557 від 17.03.2020, рапорт слідчого щодо доступу до відеозапису від 17.03.2020 відмовити.

Повний текс ухвали складений і оголошений учасникам судового провадження 19.05.2023 року о 15.00 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1