Справа № 932/4757/23
провадження № 1-кс/932/2020/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого: 19 серпня 2020 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за частиною першою статті 263 КК України до позбавлення волі строком на три роки, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; 24 квітня 2023 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за частиною другою статті 194 КК України до позбавлення волі строком на три роки один місяць. На підставі статті 71 КК України до вказаного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, остаточне покарання - позбавлення волі строком на три роки шість місяців,

за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 186 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без можливості внесення застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри підтверджується наданими слідчому судді, зібраними у провадженні матеріалами.

Вказуючи про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий посилається на наявність ризиків передбачених пунктами 1, 5 статті 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 об`єктивно підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років, у зв`язку з чим в органу досудового розслідування виникають достатні підстави вважати, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду задля уникнення кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим в органу досудового розслідування виникають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, вчинятиме інші умисні злочини. Крім того, ОСОБА_5 , не маючи офіційного місця працевлаштування, стійких соціальних зв`язків, може вчиняти інші кримінальні правопорушення корисливої спрямованості.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з застосуванням насильства, орган досудового розслідування вважає, що застосування застави у такому випадку є недоцільним.

На судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, просив його задовольнити. Пояснив, що попередньо зібрані матеріали свідчать про обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування, а наявних ризиків достатньо для застосування до підозрюваного тримання під вартою та не обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу. Оскільки злочин пов`язаний з насильством застава визначенню не підлягає.

На судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як надто суворого, вказуючи про достатність застосування до нього будь-якого іншого запобіжного заходу. Підозру вважає необґрунтованою, оскільки він не мав наміру здійснювати привласнення двох пляшок горілки. Він їх взяв для того щоб захистити себе він протиправних дій охоронників, з якими в нього виник конфлікт в приміщенні супермаркету. Працівники магазину умисно не надали іншої частини відео де зафіксовано вказаний конфлікт. Його дії чітко свідчать про те, що пляшки горілки він взяв саме з метою захисту. Обставини щодо здійснення ним побиття охоронника він не заперечує. Зазначив, що він не проживає за місцем реєстрації, а проживає за іншою адресою в квартирі, яка належить матері колишньої дружини. На життя отримує дохід з кріптовалюти та надання послуг в сфері тренування. Приблизний дохід 20000 грн на місяць.

На судовому засіданні захисник ОСОБА_6 наполягав на застосуванні більш м`якого виду запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, вказавши на необґрунтованість підозри, обурення викладеними в клопотанні обставинами, які є викривленими, а кваліфікація завищена.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, слідчий суддя встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу (частина перша статті 177 КПК України) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі визначені у частині першій статті 178 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України .

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до частин першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Суд встановив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 186 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001398 від 19 травня 2023 року, повідомленням про підозру від 20 травня 2023 року, яке було вручене останньому 20 травня 2023 року.

Відповідно до вказаної підозри ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він 19 травня 2023 приблизно о 19.40 год. прибув до супермаркету «Варус-35» за адресою м. Дніпро, просп. О. Поля, буд. 11.

Перебуваючи у торговельному залі вказаного магазину, ОСОБА_5 побачив на полицях одну пляшку горілки марки «Гетьманська» об`ємом 1 л., вартість якої складає 148,40 грн (без НДС), та одну пляшку горілки марки «Гетьманська», об`ємом 0,7 л., вартість якої складає 127,55 грн (без НДС). Загальна вартість вказаних двох пляшок складає 331,14 грн (з НДС).

Маючи умисел на відкрите викрадення вказаного чужого майна в умовах воєнного стану ОСОБА_5 взяв з полиці вказані вище пляшки горілки та утримуючи їх при собі, попрямував до касової зони магазину «Варус».

Далі, усвідомлюючи, що його дії є очевидними, помітними для інших осіб, зокрема для касирів та охоронців магазину, так як пляшки горілки ОСОБА_5 тримав у руках не приховуючи їх та не бажаючи зробити свої дії таємними для інших осіб, керуючись злочинним умислом на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 пройшов касову зону магазину «Варус-35», що розташований за адресою: м. Дніпро, просп. О. Поля, буд. 11, при цьому не сплатив за такий товар на касі.

Побачивши такі неправомірні дії, охоронець магазину ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_5 за межами касової зони для того, щоб припинити його неправомірні дії.

Однак, у цей момент ОСОБА_5 , задля подолання опору з боку ОСОБА_7 наніс йому чотири удари однією з двох пляшок горілки по голові, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. При цьому вказана пляшка горілки розбилася.

Після цього ОСОБА_5 покинув приміщення магазину, утримуючи при собі другу пляшку, проте був затриманий працівниками охорони магазину на вулиці та під час затримання розбив другу пляшку горілки

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а саме - у зв`язку з розбиттям пляшок.

Також, ОСОБА_5 на час вчинення вказаного злочину було відомо, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який офіційно оприлюднено у встановленому законом порядку, на всій території України введено воєнний стан із 05:30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім того, ОСОБА_5 на час вчинення вказаного злочину було відомо, що Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, які офіційно оприлюднені у встановленому законом порядку, продовжено строк дії воєнного стану в Україні, у тому числі такий воєнний стан діяв і у день вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Дії, ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри підтверджується: рапортом від 19 травня 2023 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 19 травня 2023 року; протоколом огляду місця події від 19 травня 2023 року; документом про вартість вказаних пляшок горілки від 19 травня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19 травня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 19 травня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19 травня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19 травня 2023 року; довідкою від 19 травня 2023 року про спричинені ОСОБА_7 тілесні ушкодження; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19 травня 2023 року; протоколом допиту підозрюваного від 19 травня 2023 року відповідно до якого він відмовився від надання показів; протоколом допиту представника потерпілого ТОВ «ОМЕГА» ОСОБА_11 ; протоколом огляду відеозапису від 20 травня 2023 року.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, дійшов висновку, що повідомлена підозрюваному підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про можливу причетність останнього до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Щодо пояснень підозрюваного з приводу відсутності у нього умислу на викрадення майна супермаркету слідчий суддя зазначає, що дійсно, обставини повідомлені підозрюваним мають бути перевірені органами досудового розслідування більш ретельно, оскільки наданий разом з клопотанням протокол огляду відеозапису від 20 травня 2023 року не містить даних про відеозапис усього проміжку часу протягом якого підозрюваний знаходився у вказаному супермаркеті, а отже у слідчого не було в розпорядженні усіх даних для встановлення обставин щодо того чи мав місце прямий умисел на протиправне заволодіння чужим майном і корисливий мотив.

Проте, наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів на даній стадії досудового розслідування достатньо для того, щоб переконатись в обґрунтованості попередньої кваліфікації дій підозрюваного.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 196 КПК України слідчим суддею встановлені такі обставини, щодо заявлених прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній розуміє високу ймовірність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, в разі доведення факту скоєння даного злочину, при тому, що його вчинено після ухвалення щодо нього вироку суду яким призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, який не набрав законної сили.

Приймаючи до уваги вказану обставину слідчий суддя також враховує, що підозрюваний вчинив дії, які містять ознаки тяжкого злочину, що свідчить про високу ймовірність неможливості стримання останнього не те, що приписами кримінально процесуальних норм, які покладають на нього низку обов`язків як підозрюваної особи, а винесеним та чинним вироком суду, процедура виконання якого достатньо передбачувана.

Також, про підвищений ризик можливості переховування підозрюваного свідчить характер вчинених ним дій, які характеризують підозрюваного як особу яка з легкістю нехтує не те, що нормами закону, а загальноприйнятими нормами моралі встановленими у суспільстві.

На судовому засіданні підозрюваний пояснив, що після виникнення для нього загрози з боку охоронників він обираючи між можливістю викликати поліцію або протидіяти самостійно без сумніву обрав останній варіант, який передбачав досить зухвалі дії з його боку за відсутності безпосередньої загрози його життю та здоров`ю в момент вчинення ним насильства.

Крім того, про підвищений ризик можливості переховування підозрюваного свідчить відсутність у нього постійного місця роботи, стійких соціальних зв`язків, розірвання яких мало б стримати його від відповідних дій або ж створити для нього істотні негативні наслідки.

Ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, оскільки підозрюваний будучи судимим за вже двічі, вкотре вчинив злочин, який порівняно із попередніми злочинами є більш суспільно небезпечним, адже ним було застосовано насильство.

Підозрюваний на судовому засіданні ствердив, що у нього відсутнє офіційне джерело доходів та постійна робота, а вчинення відповідного викрадення свідчить про те, що у нього відсутні будь-які законні джерела надходження коштів, навіть для задоволення своїх мінімальних потреб, що свідчить про досить високий ризик вчинення ним повторних корисливих злочинів. Не реагування на такий ризик свідчитиме про створення потенційної небезпеки для громадян, які на законних підставах володіють своїм майном та розраховують на вжиття державою заходів щодо його охорони.

Крім того, на судовому засіданні підозрюваний пояснив, що за останнім вироком його засуджено за підпал автомобілю, який він вчинив з метою отримання коштів на лікування близької людини. Це додатково свідчить про схильність підозрюваного до скоєння корисливих злочинів.

Встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки ті обмеження та обов`язки що покладаються на підозрюваного при їх обранні будуть недостатніми за наведених вище обґрунтувань. Доводів на спростування вказаних тверджень стороною захисту наведено не було.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя, також у відповідності до частини першої статті 178 КПК України оцінює в сукупності такі обставини: вагомість наданих доказів; можливість призначення покарання підозрюваному в разі доведеності вини у виді позбавлення волі від семи до десяти років; відсутність відомостей про особливі хвороби у підозрюваного; відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання; відсутність на його утриманні родини й утриманців; відсутність у нього постійного місця роботи; негативну репутацію підозрюваного та незадовільний його майновий стан; ухвалення щодо нього вироку, яким призначено реальне покарання; розмір майнової шкоди.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, слідчий суддя враховуючи наведені обставини зазначає таке.

Згідно з частиною третьою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, що наведені вище. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина четверта статті 182 КПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Аналіз зазначених вимог закону свідчить про те, що слідчий суддя має право у виняткових випадках не визначити розмір застави, однак такий крок повинен бути детально аргументованим та виправданим, адже особа буде позбавлена гарантованого їй права бути звільненою під заставу.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 7 КПК України однією з важливих засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Тобто, на кожну із сторін покладається обов`язок довести обґрунтованість висунутих аргументів та надати докази, з яких слідчий суддя має виходити при прийнятті рішення.

На судовому засіданні прокурор просив не визначати підозрюваному розмір застави пославшись на вчинення злочину із застосуванням насильства та вказавши, що за такої обставини не підлягає визначенню застава.

Слідчий суддя вважає таку позицію прокурора необґрунтованою, оскільки переконливих доводів з цього приводу ним не наведено, а твердження про неможливість визначення застави в даному випадку суперечить вищевказаним положенням кримінальних процесуальних норм.

Самого факту підозри у вчиненні злочину із застосуванням насильства при вирішенні даного питання недостатньо, адже ця обставина повинна бути оцінена у сукупності з іншими обставинами (жодну з яких прокурор не навів), які б в достатній мірі могли переконати в доцільності та виправданості у прийнятті рішення щодо позбавлення підозрюваного на альтернативний вид запобіжного заходу, наявність якого і обумовлена обранням щодо нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 діб.

Визначити підозрюваному заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 214720 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у вказаному розмірі, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної слідчим суддею суми застави, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 , покласти такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2) не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим, експертами та спеціалістами у цьому кримінальному провадженні.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин, або порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Строк дії ухвали до 17 липня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1