УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2023 Справа №755/12979/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши у приміщенні суду в м. Тернополі в режимі відеоконференції підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0002499 від 26 серпня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України, за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться кримінальне провадження №0002499 від 26 серпня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з огляду на наявність передумов, передбачених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала подані прокурором ОСОБА_8 клопотання та просила задовольнити з огляду на мотиви викладені у них.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 та просять врахувати наявність на утриманні неповнолітньої дитини та матері пенсійного віку, яка потребує стороннього догляду, відшкодування заподіяної шкоди, відсутність ризиків, клопотання подане не уповноваженою особою, оскільки у встановленому законом порядку прокурором не визначено територіальну підслідність органу досудового розслідування. У зв`язку з цим, просять змінити запобіжний захід на домашній арешт або зменшити, визначений розмір застави до мінімального.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 заперечили щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , просять суд врахувати недоведеність ризиків вказаних у клопотанні, порушення територіальної підслідності кримінального провадження. У зв`язку з цим, просять змінити запобіжний захід на домашній арешт або зменшити, визначений розмір застави до мінімального.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча про день та час розгляду кримінального провадження був повідомлений судом у встановленому законом порядку.

Суд, вивчивши клопотання, з`ясувавши думку учасників судового розгляду, оглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисників та обвинувачених про зменшення розміру застави та зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід задовольнити з наступних міркувань.

Як вбачається з клопотань прокурора та матеріалів кримінально провадження, обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 утримуються під вартою на підставі ухвал слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09.02.2023 та строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою завершується 10.04.2023 (справа № 755/15821/21) та суду, який завершується 03.06.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якими суд керується в силу вимог ч. 2 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності справжніх ознак того, що цього дійсно вимагає інтерес суспільства, який не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважає правило про забезпечення права на свободу, закріплене в статті 5 Конвенції.

Обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у цьому провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК (заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах).

У межах вказаного кримінального провадження прокурор вказав на продовження існування ризиків, зокрема визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачені, перебуваючи на волі, будучи обізнаними із санкцією статі, які їм інкримінуються, можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Суд враховує те, що запобігання ризику переховування обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду і перешкоджання ними розгляду кримінального провадження, становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства, а тому вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке їм загрожує, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Окрім цього й надалі існує ризик визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, можуть незаконно впливати на свідків та потерпілого ОСОБА_9 , експертів з метою уникнення відповідальності, оскільки при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження ними отримані відомості про адреси проживання свідків та потерпілого у справі.

Суд, надаючи оцінку можливості обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вплинути на свідків, враховує, що згідно чинного законодавства, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а тому ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та свідків та дослідження доказів судом.

Також існує ризик визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, можуть вчинити інші кримінальні правопорушення.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_3 вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає це цілком ймовірним, а також враховує ту обставину, що у Роменському районному суді Сумської області перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ст. 190 КК України. Крім того, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області 23 червня 2022 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0001052 від 21 травня 2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення, суд також враховує ту обставину, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області 23 червня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0001052 від 21 травня 2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а тому вважає це цілком ймовірним.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

З урахуванням конкретних обставин вчинення даного особливо тяжкого злочину, у вчиненні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_3 , вагомість доказів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, які поза розумним сумнівом свідчать про причетність до вказаного злочину, покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, суд враховує і дані про його особу, майновий стан підозрюваного, його вік, міцність його соціальних зв`язків, той факт, що він зареєстрований та проживає у м. Києві, має на утриманні матір похилого віку, малолітню дитину, не одружений, офіційно не працює, раніше не судимий.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну його поведінку та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на строк, що не перевищує 60 днів.

У зв`язку із цим, суд вважає, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або зменшення розміру застави ОСОБА_3 до задоволення не підлягає.

Також, враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

З урахуванням конкретних обставин вчинення даного особливо тяжкого злочину, у вчиненні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 , вагомість доказів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, які поза розумним сумнівом свідчать про причетність до вказаного злочину, покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, суд враховує і дані про його особу, майновий стан підозрюваного, його вік, міцність його соціальних зв`язків, той факт, що він зареєстрований та проживає у м. Суми, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, не судимий.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну його поведінку та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на строк, що не перевищує 60 днів.

Посилання сторони захисту на порушення правил визначення територіальної підслідності не впливають на висновки суду при вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченням строку тримання під вартою.

У зв`язку із цим, суд вважає, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або зменшення розміру застави ОСОБА_4 до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,182,183,194,199,331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави та зміни запобіжного заходу на домашній арешт обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до 60 днів, а саме до 23 годин 59 хвилин 19 липня 2023 року.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 60 днів, а саме до 23 годин 59 хвилин 19 липня 2023 року.

Копію даної ухвали направити до Державної установи «Чортківська Державна установа виконання покарань (№26)» для відому та виконання в частині дії запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині вирішення продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Головуючий суддяОСОБА_1