ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2497/23 Справа № 192/820/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2023 року відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання,

за участю:

прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2023 року в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання відмовлено.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що за час відбуття покарання засуджений характеризується добре, працевлаштований, не допускав порушень режиму утримання, заходи дисциплінарного стягнення до нього не застосовувались, має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. В той же час, суд зазначив, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, звільнявся від відбуття покарання з іспитовим строком та умовно-достроково, однак висновків не зробив та вчинив ряд злочинів проти власності, в тому числі й тяжких, за час відбуття покарання з 2020 року має всього 3 заохочення а його поведінка з ІІІ кварталу 2022 року погіршилась та заходи заохочення до нього не застосовувались, що у своїй сукупності вказує, що засуджений не довів свого виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбуття покарання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою у зв`язку з чим, просив апеляційний суд залишити апеляційну скаргу засудженого без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Засуджений ОСОБА_6 про дату, час та місце апеляційного перегляду був повідомлений належним чином, йому роз`яснено право приймати участь при розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції, однак останній до суду з відповідним клопотанням не звертався, у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги було проведено у його відсутність, відповідно до ч. 4 ст. 405 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК).

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а ухвала суду є законною, обґрунтованою та достатньо вмотивованою, виходячи з наступного.

Відмовляючи в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував, що останній за час відбуття покарання своєю поведінкою та ставлення до праці не довів свого виправлення, вчинив декілька умисних, корисливих злочинів, хоча і має заохочення однак вони застосовувались не регулярно.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що наразі мета призначеного покарання, яка полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, ще не досягнута, оскільки, як видно з характеристики засудженого ОСОБА_6 , останній відбуває покарання за вчинення трьох умисних, корисливих та тяжких злочинів проти власності, за весь час відбуття покарання, яке він відбуває з 02.02.2020 має всього три заохочення, працевлаштований, відбув 2/3 строку покарання, невідбута частина покарання складає більше шести місяців.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_6 раніше судимий, в тому числі й за аналогічні злочини, звільнявся від відбуття покарання з іспитовим строком, проте не виправдав довіри суду та в період такого строку вчинив новий злочин, а також у 2018 році вже звільнявся умовно-достроково, проте належних висновків для себе не зробив, що у своїй сукупності вказує на відсутність підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Відповідно до ч. 8 ст. 131 КВК України, адміністрація колонії зобов`язана щоквартально проводити оцінювання поведінки особи, додержання нею правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та приймати вмотивоване рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів заохочення. Прийняте рішення відображається в індивідуальній програмі соціально-виховної роботи та доводиться до відома особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, під підпис.

З огляду на вказане положення Закону, суд першої інстанції правильно врахував поведінку засудженого, яка відповідно до щоденника індивідуальної роботи із засудженим, з IV кварталу 2022 року змінилась на задовільну та адміністрації колонії дійшла висновку про недоцільність застосування заходів заохочення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого, який вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було надано об`єктивну оцінку поведінці засудженого за весь період відбуття ним покарання, та правильно зроблено висновок про те, що на даний час ОСОБА_6 можливо і став на шлях виправлення, однак не довів його, що вказує на передчасність розгляду питання про його умовно-дострокове звільнення. Крім того, колегія суддів враховує, що засуджений ОСОБА_6 в період з 13.10.2022 по день розгляду справи судом не заохочувався.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Таким чином, доводи засудженого ОСОБА_6 про відсутність у нього дисциплінарних стягнень та наявність заохочень є неприйнятними, оскільки вказане є його прямим обов`язком під час відбуття покарання та не свідчить про виконання мети призначеного покарання та безумовне виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КВК України, застосування заходів заохочення має на меті здійснення виховного впливу на осіб, до яких ці заходи застосовуються на основі об`єктивної оцінки додержання ними правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Таким чином, обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення. У даному випадку, колегія суддів вважає, що позитивні зміни у поведінці засудженого хоча і відбулись, однак на даний час вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 тільки став шлях виправлення, однак не довів його, а тому колегія суддів не вбачає законних підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

З огляду на викладене, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 має бути залишена без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2023 року відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4