Справа № 203/1004/23
Провадження № 1-кс/0203/1186/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю скаржника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 02.06.2022 р. у кримінальному провадженні № 0000115, відомості про яке внесено до ЄРДР 31.03.2022 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим, -

встановив:

22 лютого 2023 року ОСОБА_3 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим. Свою скаргу мотивував тим, що 02 червня 2022 року слідчий своєю постановою відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, мотивуючи це тим, що відсутні відомості про завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної чи майнової шкоди. З вказаною відмовою скаржник не погоджується, оскільки вважає, що йому було завдано шкоди у зв`язку із неправомірними діями суддів третього апеляційного адміністративного суду. Враховуючи вищевикладене скаржник просив скасувати оскаржувану постанову слідчого. (а.с.1-3)

В судовому засіданні скаржник підтримав свою скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на те, що оскільки на підставі його заяви було внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень, тому він є потерпілим у даному кримінальному провадженні, пояснював, що будь-яких додаткових клопотань про визнання його потерпілим він не подавав, тому у слідчого взагалі не було підстав для винесення оскаржуваної постанови. Окремо скаржник зауважував, що в оскаржуваній постанові зазначений номер кримінального провадження, до якого він взагалі не має жодного відношення.

Слідчий в судові засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду скарги належним чином.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, відповідно до положень ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч.4 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як визначено у ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 02 червня 2022 року винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000115 від 31.03.2022, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, так як під час досудового розслідування даного кримінального провадження будь-яких належних та допустимих доказів, які б могли свідчити про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 завдано моральної та матеріальної шкоди не встановлено.

Також слідчим суддею встановлено, що згідно матеріалів скарги не вбачається зв`язку між обставинами кримінального провадження № 0000115 від 31.03.2022, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України та спричиненням моральної, майнової чи фізичної шкоди в результаті даного кримінального провадження саме ОСОБА_3 . При цьому, слід врахувати, що досудове розслідується на підставі заяви ОСОБА_3 , в якій зазначено про його незгоду з мотивувальною частиною судового рішення.

На цей час, постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 202 року є чинною. Згідно п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є обов`язковість судового рішення. Перевірка законності чинних судових рішень слідчими будь-яких правоохоронних органів суперечить конституційним засадам організації державної влади.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.

Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачений частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого. Слідчий та прокурор самостійно обирають тактику проведення слідчих дій. Слідчий здійснює свої повноваження, відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст.40 КПК України).

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки слідчим винесена постанова відповідно до ст.ст.55, 110 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.55, 110, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 02.06.2022 р. у кримінальному провадженні № 0000115, відомості про яке внесено до ЄРДР 31.03.2022 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим - залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили в порядку, передбаченому ст.532 КПК України.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали проголошено 09.05.2023 р. о 10 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1