Справа № 944/4233/22
Провадження №1-кс/944/499/23
УХВАЛА

про скасування арешту майна

16.06.2023 рокум.Яворів

Слідчий суддя Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні, у залі суду, у місті Яворові, розглянувши у судовому засіданні, у залі суду, у місті Яворові, клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000515 від 16.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2023 до суду надійшло клопотанняадвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , в обґрунтування якого зазначає, що в провадженні Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000515 від 16.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. 08.09.2022 ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого і накладено арешт на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами :02:000:0407, :02:000:0403, які розташовані на території Івано-Франківської ОТГ Яворівського району Львівської області.Заявник не погоджується з ухвалою від 08.09.2022 та вважає, що арешт накладено необґрунтовано, зазначає що ухвала була винесена без повідомлення власника майна, додає що правовою підставою внакладення арешту визначено необхідність збереження речових доказів. Земельна ділянка кадастровий номер :02:000:0403, перебуває у власності ОСОБА_3 на законних підставах, а отже не має жодного відношення до обставин, що розслідуються у даному кримінальному провадженні. Також заявник звертає увагу слідчого судді, що жодній особі у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, згідно висновку експерта межі земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0403 не порушені. Враховуючи вищевикладене, а також, що арешт майна порушує право власності заявника, просить скасувати арешт майна на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0403, що належить заявниці на праві приватної власності.

В судове засідання адвокат ОСОБА_5 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без їх участі, клопотання підтримав, просив скасувати арешт.

Згідно ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Суд розглядає справу у відсутності власника майна на підставі наявних у справі доказів.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, слідчий надіслав до суду матеріали кримінального провадженя.

З урахуванням заяв відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши клопотання та надані матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні за №0000515 від 16.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. 08.09.2022 ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого і накладено арешт на на земельні ділянки з наступними кадастровими :02:000:0407, :02:000:0403, які розташовані на території Івано-Франківської ОТГ Яворівського району Львівської області.

06.09.2022 постановою дізнавача Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , земельні ділянки з вищезазначеними кадастровими номерами, визнано речовими доказами у межах даного кримінального провадження, з метою уникнення їх продажу чи відчуження.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо. Право власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України установлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст.358 КК України передбачено відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

Безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст.358 КК України є установлений законодавством порядок обігу і використання офіційних та деяких приватних документів, який забезпечує нормальну діяльність підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а також права і законні інтереси громадян, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення.

Предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК, є: 1) посвідчення або інший офіційний документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа; 2) печатка, штамп, бланк підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, інші офіційні печатка, штамп або бланк.

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч.1ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Як вбачається із ухвали слідчого судді від 08.09.2022 року, при накладенні арешту на вищевказаний транспортний засіб, слідчий суддя виходив з ризиків відчуження та необхідності збереження як речового доказу.

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту на зазначену земельну ділянку викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності із завданням кримінального провадження, оскільки на даний момент згідно матеріалів кримінального провадження встановлено межі земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0403 не порушені. При цьому, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав і для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна, як доказу у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання.

Також слідчий суддя звертає увагу, що однією із засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, відповідно до вимог ч.1, ч.3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Також на день розгляду клопотання ні слідчим, ні прокурором не надано підтвердження наявності підстави продовження дії арешту майна, оскільки не зазначено, які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберігати на собі нерухоме майно, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0403, яким чином він може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з урахуванням того, щодо до ЄРДР внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358 КК України.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи наведене, з урахуванням загальних засад кримінального провадження, таких як, верховенство права, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а отже, клопотання адвоката адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 1, 131, 132, 171, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000515 від 16.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської від 08.09.2022 року на земельнуділянкукадастровий номер:02:000:0403, якарозташованана території Івано-Франківської ОТГ Яворівського району Львівської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1