Справа № 163/1914/23
Провадження № 1-кп/163/181/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль кримінальне провадження № 0000160 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Федеративної Республіки Німеччини, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що фактично проживає по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 , будучи особою призовного віку, яка підлягає мобілізації та не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, у невстановлені час, місці та в невстановлений спосіб вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою домовився про виготовлення на своє ім`я документів, які надають право безперешкодного виїзду за межі України, а саме тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, форма якого встановлена наказом Міністерства оборони України № 610 від 21.11.2017, та довідки, військово-лікарської комісії, форма якої встановлена наказом Міністерства оборони № 402 від 14.08.2008. З цією метою, діючи за попередньою змовою в групі осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, як пособник у виготовленні підроблених документів ОСОБА_4 надав цій собі невстановленим досудовим розслідуванням шляхом свої персональні дані та фотокартку з особистим зображенням для подальшого використання під час виготовлення підроблених документів.

Невстановлена особа, використовуючи персональні дані ОСОБА_4 та реквізити ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за допомогою комп`ютерної техніки виготовила підроблені документи:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 06.04.2023, у яке вклеїла фотокартку ОСОБА_4 та внесла недостовірні відомості про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та нанесла зображення відтисків печатки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », підробивши підпис начальника зазначеного ТЦК та СП;

- довідку військово-лікарської комісії № 61 від 06.04.2023, у яку внесла недостовірні відомості про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та нанесла зображення відтиску печатки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », підробивши підпис голови та секретаря ВЛК.

В подальшому невстановлена особа невстановленим шляхом передала зазначені підроблені документи ОСОБА_4

18 травня 2023 року близько 02:30 години під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску для міжнародного залізничного сполучення « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що на території Вишнівської територіальної громади Ковельського району Волинської області, ОСОБА_4 , будучи особою призовного віку, яка не має права перетину державного кордону України в умовах дії запровадженого воєнного стану, умисно, з метою незаконного перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» як підставу для перетину державного кордону України надав працівникам Державної прикордонної служби України вищевказані підроблені документи: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 06.04.2023 та довідку військово-лікарської комісії № 61 від 06.04.2023, які зазначеною у них установою не видавались і не посвідчувались.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з укладеною між обвинуваченим та прокурором угодою про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторони уклали угоду на умовах визнання сукупності пом`якшуючих обставин (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину), а також відсутності тяжких наслідків, даних про особу обвинуваченого, який не має судимостей, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, що у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і дають підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.3 ст.358 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України з врахуванням положень ч.1 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000,00 гривень, за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень, а на підставі ч.1 ст.70 КК України буде застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Передбачений ч.3 ст.358 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України віднесений до категорії нетяжких; кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, належить до кримінальних проступків.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, більш м`якого виду, ніж передбачено санкцією ч.3 ст.358 КК України, однак достатньо обґрунтована наявністю підстав для застосування ст.69 КК України.

Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, суд встановив, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду, обвинувачений та його захисник проти цього не заперечили і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Долю речових доказів належить вирішити згідно зі ст.100 КПК України, а арешт майна - відповідно до ст.174 КПК України.

На підставі ст.124 КПК України судові витрати на проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлене, а підстави для ухвалення такого рішення з ініціативи суду не встановлені.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України,

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 17 серпня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000160, укладену прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України на підставі ч.1 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у вигляді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Речові докази:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 06 квітня 2023 року, довідку ВЛК № 61 від 06 квітня 2023 року, відповідь начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 за вих.№ 3307 від 18 травня 2023 року, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000160, - залишити в матеріалах цього провадження;

- мобільний телефон "iPhone 12", IMEI НОМЕР_2 , із SIM-карткою мобільного зв`язку за абонентським номером НОМЕР_3 , який зберігається в кімнаті речових доказів відділення поліції № 1 (м.Любомль) Ковельсь-кого РУП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_4 .

Накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 19 травня 2023 року арешт на вилучене майно скасувати.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень судових витрат на проведення судової технічної експертизи документів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1