ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/6391/22 Номер провадження 11-кп/814/1488/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 /в режимі відеоконференції/

та його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Полтави кримінальне провадження № 0000322 за апеляційними скаргами першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 та прокурора Слобідської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м.Полтави від 28 листопада 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше засудженого вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2021 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, повністю приєднано невідбуте покарання згідно із вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 березня 2021 року і призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 15 (п`ятнадцять) днів.

Згідно зі ст. 75КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим терміном на 1 (один) рік.

Керуючись ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено долю речових доказів.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком суду, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин:

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення умисного злочину, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проступок за наступних обставин.

Так, вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2021, який набрав законної сили 02.07.2021, ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт.

11.08.2021 вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2021, відносно ОСОБА_7 прийнято до виконання Основ`янським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області та поставлено останнього на облік.

Того ж дня останньому було направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання.

23.09.2022 засудженому ОСОБА_7 уповноваженим органом з питань пробації в усній та письмовій формі роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, а також відповідальність за ухилення від відбування покарання, про що він надав підписку та письмове пояснення. Після чого ОСОБА_7 , цього ж дня отримав направлення до ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області для відпрацювання 120 годин громадських робіт, в якому зазначено початок відбування покарання з 26.09.2022.

У подальшому, засуджений ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, протиправно, переслідуючи мету ухилитись від відбування покарання, з 26.09.2022 по 17.10.2022 не виконував встановлені йому обов`язки, не з`явився до місця їх відбування, а саме до ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області та про причини своєї неявки не повідомив.

17.10.2022 засуджений ОСОБА_7 прибув до Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де надав письмове пояснення, в якому зазначив, що не прибув до місця відбування покарання, оскільки поїхав навідати матір у м. Павлоград Дніпропетровської області, не повідомивши уповноважений орган з питань пробації. Також зазначив, що намагатиметься наступного дня, тобто 18.10.2022, прибути до ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області для відбуття покарання.

Також, 17.10.2022 засудженому ОСОБА_7 винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки він порушив порядок та умови відбування покарання без поважних причин, з яким він погодився письмово.

Однак, засуджений ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, протиправно, переслідуючи мету ухилитись від відбування покарання, з 18.10.2022 по теперішній час не виконував встановлені йому обов`язки, не з`явився до місця їх відбування, а саме: до ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області.

19.10.2022 засуджений ОСОБА_7 повідомив, що не бажає відбувати покарання, має бажання замість громадських робіт сплатити штраф, при цьому він не працює та групи інвалідності не має. Письмово визнав, що умисно та свідомо не приступив до відбуття покарання, за виданим йому направленням, працювати не буде та поважних причин для не відбуття громадських робіт немає.

Згідно з табелем виходу на роботу засуджений ОСОБА_7 відпрацював 0 (нуль) зі 120 годин громадських робіт.

Отже, засуджений ОСОБА_7 своїми діями умисно порушив порядок та умови відбування покарання, що виразилося у невиконанні призначеного вироком суду покарання, допустивши не вихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, умисно ухилившись від відбування громадських робіт, чим не відбув в загальній кількості 120 годин громадських робіт.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Обвинувальний акт містить клопотання прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні, де зазначено, що під час досудового розслідування ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акту за його відсутності, тому прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурором подана апеляційна скарга в якій ставиться питання про скасування вироку суду, в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування судом закону, який не підлягає застосуванню, а саме ст. 75 КК України, що потягло неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання та невідповідністю призначеного судом покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного складання покарань, до призначеного покарання повністю приєднати покарання, не відбуте за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17.03.2021 у вигляді 120 годин громадських робіт, та остаточно призначити покарання у вигляді 1 року 15 днів обмеження волі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при призначенні покарання суд допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, так як засудженому за попереднім вироком було призначено покарання, яке необхідно відбувати реально, а за сукупністю вироків умовно.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор в судовому засіданні підстримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечив проти задоволення апеляційних скарг прокурорів.

Захисник підтримав думку свого підзахисного.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд судом першої інстанції проведений в спрощеному порядку, а в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а тому апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальністю у зв`язку із незастосування закону, який підлягає застосуванню, для призначення остаточно покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає їх обґрунтованими, з огляду на таке.

У випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин застосовується призначення покарання за сукупністю вироків.

У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 засуджено вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт, тобто до реального відбування покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив після ухвалення вищезазначеного вироку та до повного відбуття покарання.

За таких обставин, у цьому кримінальному провадженні суду першої інстанції необхідно було призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового або повного приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2021 року, яке повинно бути більшим за покарання за попереднім вироком та більшим за невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України суд не врахував, що призначене за попереднім вироком покарання було реальним, тобто без застосування ст. 75 КК України, а розглядаючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за вчинення ним нового злочину, суд не мав і не має права змінювати попередній вирок суду, а тому застосування положень ст. 75 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків є безпідставним.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок частково та ухвалити новий вирок.

Згідно п. 4 ч. 1, ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги прокурорів є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.615, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 та прокурора Слобідської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.Полтави від 28 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині звільнення від відбуття покарання скасувати.

Постановити новий вирок.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст.71,72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17.03.2021 у виді 120 годин громадських робіт, які відповідно до ст.72 КК України відповідають 15 (п`ятнадцять) днів обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 1(один) рік 15 (п`ятнадцять) днів.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. На вирок може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, що тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії вироку суду.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4