Справа № 946/6367/23
Провадження № 1-кс/946/1963/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю: скаржника - ОСОБА_3 , представника скаржника - ОСОБА_4 , дізнавача - ОСОБА_5 , прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0002749,

В С Т А Н О В И В:

23.08.2023 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою, якою просить: скасувати постанову старшого дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 11.08.2023 року в рамках кримінального провадженні №0002749; зобов`язати старшого дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом ЗАЗ 110217, реєстраційний номер НОМЕР_1 внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 289 КК України та внести відомості про його транспортний засіб ЗАЗ 110217, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску (VIN: НОМЕР_2 ) у розшукові обліки МВС.

Так, в обґрунтування вимог скарги ОСОБА_3 зазначив, що у кримінальному провадженні №0002749 він має процесуальний статус потерпілого. 16.03.2023 року до СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло його клопотання, в якому він просив наступне: за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом ЗАЗ 110217, реєстраційний номер НОМЕР_1 внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2. ст. 289 КК України; внести відомості про мій транспортний засіб ЗАЗ 110217, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску (VIN: НОМЕР_2 ) у розшукові обліки МВС. Постановою старшого дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 від 11.08.2023 року відмовлено у задоволенні цього клопотання в рамках зазначеного кримінального провадження. Вважає, що ця постанова протиправна і підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, згідно ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування. З моменту початку досудового розслідування пройшло чотири з половиною роки. За цей час досудове розслідування майже не просунулося, на сьогоднішній день навіть автомобіль ЗАЗ 110217, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розшук не оголошено, хоча свідоцтво про право на спадщину за заповітом на його ім`я давно надано слідству. Розслідування весь час проводилося за попередньою кваліфікацією за ст. 190 КК, хоча очевидно, що мало місце і правопорушення, передбачене ст. 289 КК України. Зважаючи на той факт, що відомості (фабула та кваліфікація) вносять до здійснення дій з досудового слідства, лише згодом стане зрозуміло чи була попередня кваліфікація, яку внесено до ЄРДР відповідною, або при внесенні було здійснено припущення, яке не знайшло свого підтвердження, або діяння має в іншу кваліфікацію. Таким чином, з`ясувавши наявність підстав для зміни попередньої правової кваліфікації уповноважена особа сама повинна змінити відомості, що містяться в ЄРДР, в наслідок самостійного виявлення діяння, що містять ознаки злочину. Відмова у задоволенні мого клопотання мотивована тим, що нібито за життя колишній власник продав вказаний автомобіль до своєї смерті. Це абсолютні нісенітниці, навіть в день його смерті автомобіль знаходився за місцем його мешкання. Він отримав свідоцтво про право на спадщину на вказаний транспортний засіб. Якби попередній власник дійсно продав його до своєї смерті, то нотаріус просто не змогла би видати мені свідоцтво про право на спадщину на нього. Дане свідоцтво було надано його представником для доручення до матеріалів кримінального провадження. Він є законним власником цього транспортного засобу, яким незаконно заволоділи зловмисники, і з 2018 року ніхто нічого не робить, щоб його розшукати.

У судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав, зазначив, що нічого по справі не робиться з 2018 року.

Представник скаржника в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 є власником автомобіля, однак ніхто не займається його розшуком.

Дізнавач та прокурор у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні скарги.

Дізнавач в судовому засіданні зазначив, що підтверджено факт продажу автомобіля допитом свідків. Місцезнаходження автомобіля встановлено дізнавачем та інформація про це є в матеріалах справи.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що немає злочину, ОСОБА_7 ще за життя склав заповіт про передачу всього майна ОСОБА_3 . Однак автомобіль було продано ОСОБА_8 , тобто вже авто не входило у спадщину. Авто передано було до смерті ОСОБА_7 . Оголошувати у розшук немає підстав, так як місцезнаходження авто встановлено. Ознак злочину немає. За цим же фактом вже внесені дані до ЄРДР за ч.1 ст. 190 КК України, за вказаною фабулою.

Дослідивши матеріали скарг, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення скаржника та його представника, дізнавача, прокурора, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість поданої скарги та наявність підстав для відмови у задоволенні скарги.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, основною складовою права на суд є право доступу до правосуддя, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Положення статті 2 КПК України визначають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з п.8 ч.1 ст.40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

В ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002749 від 18.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

16.03.2023 до СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло клопотання ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002749 від 18.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У своєму клопотанні ОСОБА_3 просив наступне: за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом ЗАЗ 110217, реєстраційний номер НОМЕР_1 внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 289 КК України; внести відомості про транспортний засіб ЗАЗ 110217, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску у розшукові обліки МВС.

Постановою дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 11.08.2023 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

В обґрунтування вказаної постанови дізнавачем зазначено, що в ході дізнання, згідно допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_7 продав свій автомобіль марки «ЗАЗ 110217», реєстраційний номер НОМЕР_1 до смерті. Отже, на даний час досудовим розслідування не встановлені підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0002749 за ч. 2 ст. 289 КК України оскільки об`єктивна сторона злочину виражається в незаконному заволодінні транспортним засобом. Пункт 1 примітки до ст. 289 КК визначає його як вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі. Заволодіння транспортним засобом має 'бути незаконним. Це означає, що винна особа всупереч або поза волею власника (користувача), протиправно вилучає транспортний засіб, не маючи на нього ані дійсного, ані передбачуваного права. Злочин може бути вчинений тільки шляхом дії. Основним безпосереднім об`єктом злочину є суспільні відносини, які забезпечують безпеку дорожнього руху механічного транспорту. Додатковим обов`язковим об`єктом виступають відносини власності на транспортний засіб, що виникають між власником і не власниками, та інші речові відносини між володільцем обмеженого речового права на, транспортний засіб (титульним володільцем) і всіма іншими особами крім самого власника.

Так, з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002749 від 18.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, вбачається, що місцезнаходження автомобіля марки «ЗАЗ 110217», реєстраційний номер НОМЕР_1 встановлено, що підтверджено допитами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 .

Що спростовує посилання скаржника на необхідність оголошення у розшук вказаного автомобілю.

З урахуванням вказаного можна зробити висновок, що постанова дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНД в Одеській області ОСОБА_5 від 11.08.2023 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 у досудовому розслідуванні по кримінальному провадженню №0002749 від 18.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, законна та обґрунтована.

У зв`язку з чим, слідчий суддя вважає за недоцільним щодо зобов`язання дізнавача

внести відомості про транспортний засіб ЗАЗ 110217, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску у розшукові обліки МВС.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що з огляду на викладений у ст. 307 КПК України обсяг повноважень слідчого судді при розгляді скарг, питання щодо кваліфікації дій особи за конкретною статтею Кримінального кодексу України належить до компетенції дізнавача, слідчого і не відноситься до повноважень слідчого судді. Отже, слідчий суддя позбавлений повноважень на надання органу досудового розслідування вказівок щодо визначення кваліфікації, за якою здійснюється розслідування вчинення певного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0002749.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0002749 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 29.08.2023р. о 13:40 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1