Справа № 346/2097/23
Провадження № 1-кп/346/467/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження № 0000019 від 18.01.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженеця села Житники, Жашківського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, приймав безпосередню участь у бойових діях, з середньою-спеціальною освітою, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України, а саме вчинив самовільне залишення військової частини, будучи військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану. Злочин вчинено при наступних обставинах. Так, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», обвинувачений солдат ОСОБА_4 28.03.2022 року прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації і призначений на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 . Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат, обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Згідно Указу Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Про введення в дію воєнного стану солдату, обвинуваченому ОСОБА_4 , достеменно було відомо.

Однак, обвинувачений солдат ОСОБА_4 , будучи обізнаним із вище зазначеними вимогами законодавства, що стосуються проходження військової служби, у тому числі в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тим часово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин, приблизно о 09 год. 00 хв. 25.12.2022 року, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та незаконно, без поважних причин, перебував поза її розташуванням до 08 год. 30 хв. 23.01.2023 року, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання у селі Петропавлівське, Бориспільського району, Київської області.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, визнав повністю, та зазначив, що повністю згідний з обвинувальним актом, не оспорює фактичні обставини справи. У вчиненому щиро розкаюється, більше такого не буде вчиняти, просив суд суворо його не карати.

Суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ст. 349 КПК України, з`ясувавши при цьому, що сторона обвинувачення та сторона захисту правильно розуміє зміст цих обставин, а показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та з`ясувавши, що немає сумніву у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку та, визнавши відповідно до її змісту недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав вину у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні самовільного залишення військової частини, будучи військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, приймав безпосередню участь у бойових діях. Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Згідно із ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено. Тому, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч. 5 ст.407 КК України, у виді позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, приймав безпосередню участь у бойових діях, та обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання, та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно ч.4 ст.76 КК України нагляд за ОСОБА_4 в період дії іспитового строку покласти на командира військової частини за місцем проходження ОСОБА_4 військової служби, а у випадку звільнення - на орган пробації за місцем проживання ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1