Номер провадження 1-кп/737/41/23
Справа № 737/506/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.06.2023 року за № 0002265 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №107 від 15.04.2023 ОСОБА_3 призначено на посаду гранатометника військової частини НОМЕР_1 .

23.06.2023 близько 17 год 00 хв військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 на автомобілі ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , прибув до домогосподарства, розташованого поруч з домогосподарством, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вийшов з автомобіля, підійшов до паркану домогосподарства, на території якого знаходився ОСОБА_4 , після чого, діючи умисно, на грунті неприязних відносин, що склалися раніше, під час словесної суперечки з ОСОБА_4 , розуміючи протиправність своїх дій та можливі суспільно небезпечні наслідки, висловив ОСОБА_4 намір взяти з автомобіля на якому прибув гранату та кинути в бік ОСОБА_4 .

Далі ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою сприйняття ОСОБА_4 висловленої ним погрози як реальної, підійшов до автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 та, тримаючи у правій руці недопалок, зімітував, що бере із салону автомобіля гранату, після чого розвернувся, підійшов до паркану домогосподарства, яке розташоване поруч з домогосподарством, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та, нахилившись, кинув на територію вказаного домогосподарства під автомобіль недопалок, який ОСОБА_4 сприймав як гранату, після чого відбіг, сів за кермо автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 та попрямував у невідомому напрямку.

Потерпілий ОСОБА_4 погрозу вбивством зі сторони ОСОБА_3 , яка виражалась у висловленні наміру кинути в сторону потерпілого гранату та імітації кидання гранати на територію домогосподарства під автомобіль, сприймав як реальну.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 129 КК України, тобто погрозу вбивством, при якій потерпілий ОСОБА_4 мав реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання згідно з яким, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку за його відсутності, просить суд розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта долучено письмову заяву ОСОБА_3 , складену за участі захисника ОСОБА_5 , в якій ОСОБА_3 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоден із розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також його ознайомлено, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини. Захисником підтверджено, що надана ОСОБА_3 згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні є добровільною.

Крім цього, до обвинувального акту додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій він не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та повністю усвідомлює зміст ст. 302 КПК України про позбавлення права на оскарження вироку в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеномуКПК України та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені органом досудового розслідування.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України, а саме: погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.

Збитки по кримінальному проваджденню відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує, що наділений дискреційними повноваженнями, які визнаються і Європейським судом з прав людини (рішення ЄСПЛ від 12.01.2012 року у справі «Довженко проти України»), наданими державою щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-владною діяльністю з вирішення спірних правових питань, враховує цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, при обранні ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України виходить із загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно дост. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який не перебуває на обліку у лікаря психіатра і лікаря нарколога, раніше не судимий, тричі протягом 2022 року притягався до адміністративної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину, задовільно характеризується за місцем проживання, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покаранняу межах санкції відповідної частини статті Кримінального кодексу України у виді арешту, оскільки саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і перевиховання та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України суд не вбачає.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 302, 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченогоч. 1 ст. 129 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання обчислювати з часу його фактичного затримання у порядку виконання вироку, який набрав законної сили, врахувавши, що згідно ч. 2 ст. 60 КК України військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього Кодексу не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Куликівський районний суд Чернігівської області. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1