Справа № 619/3549/17
Провадження № 1-кп/535/13/23
УХВАЛА

31 травня 2023 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене 06.08.2017 року за №0001147 та 13.12.2019 року за №0001645 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 22.06.2023. Обвинувачений ОСОБА_4 утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

31 травня 2023 року прокурор ОСОБА_3 подала до суду клопотання від 30.05.2023, яке підтримала під час судового засідання, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного та продовженого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , на шістдесят діб, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні обвинуваченому вказаного запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати, а тому є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього, зокрема з метою запобігання спробам останнього вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не здатні усунути вищевказані ризики.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечує, вважає, що обраний щодо нього запобіжний захід можливо змінити на домашній арешт, оскільки він не переховувався від досудового слідства та суду, має міцні соціальні зв`язку, має вади зору, у зв`язку з чим потребує огляду лікаря офтальмолога, забезпечити проведення якого в умовах утримання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» він не має можливості. У випадку задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просить конвоювати його до ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23», що забезпечить йому можливість бути доставленим у судові засідання безпосередньо до зали суду Котелевського районного суду Полтавської області, оскільки через вади зору та неодноразові технічні проблеми під час проведення судових засідань у режимі відеоконференції, він потребує безпосереднього перебування в залі суду під час судових засідань.

Під час судового розгляду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримала думку обвинуваченого щодо клопотання прокурора та вказала, що клопотання є необґрунтованим, ризики, зазначені прокурором на обґрунтування клопотання, вже майже не існують, оскільки потерпілі та більшість свідків вже допитані судом, тому запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого, може бути змінений на домашній арешт. Та підтримала клопотання обвинуваченого про конвоювання його до ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» у випадку задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наступних підстав.

На підставі ч. 3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України, які відносяться до тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Крім того, є ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки судом одночасно розглядається два кримінальних провадження №0001147 та №0001645 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України. У кримінальному провадженні №0001147 стосовно ОСОБА_4 на протязі 2017 - 2019 років було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому, після зміни обраного стосовно обвинуваченого запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту, останній обвинувачується у вчиненні нового тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Під час судового розгляду не встановлено наявності обставин неможливості отримання обвинуваченим ОСОБА_4 , який утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», консультативного огляду лікаря офтальмолога.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням викладених обставин є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути вищезазначені ризики, а тому суд приходить до переконливого висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у ході судового розгляду, а також забезпечення виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, за відсутності підстав для скасування або зміни запобіжного заходу, при наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу та при продовженні строку тримання під вартою, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 29.07.2023 року включно.

Враховуючи місце судового розгляду справи, віддаленість м. Харків від смт Котельва Полтавської області, періодичної неможливості забезпечення участі обвинуваченого ОСОБА_4 в судових засіданнях у режимі відеоконференції з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» через технічні проблеми, наявністю в обвинуваченого вад зору, суд вважає за необхідне змінити подальше місце утримання обвинуваченого з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23».

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України, продовжити на строк 60 днів, тобто до 29.07.2023 року включно, з подальшим утриманням обвинуваченого ОСОБА_4 у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань №23».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для обвинуваченого, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1