Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1956/23
Провадження № 1-кс/723/2835/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року м.Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду

Чернівецької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч.5 ст. 27, ч.2 ст.307 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горошків Тетіївського району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця ЗСУ призванного по моділізації, раніше не судимого,

встановив:

Слідчий СВ ВП №1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_6 (в подальшому слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 (в подальшому прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) за № 0000036 від 21.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 вступив у попередню злочинну змову із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин і реалізуючи свій злочинний умисел шляхом пособництва, тобто наданням вказівок та засобів вказав ОСОБА_9 , що ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 за гроші можуть збути йому наркотичні засоби та психотропні речовини для чого і привіз ОСОБА_9 на своєму автомобілі до будинку що по АДРЕСА_2 де 18.02.2023 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 здійснили продаж ОСОБА_9 за грошові кошти в сумі 600 гривень двох зіп-пакетів із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом загальною массою 8,025 г.

Крім цього 18.02.2023 року ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_7 за пособництва ОСОБА_4 реалізувала два пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору, яким є амфетамін за 1500 гривень загальною массою 0,8718 г. та 28.04.2023 року спільно із ОСОБА_7 за пособництва ОСОБА_4 умисно протиправно, повторно здійснила продаж за 600 гривень ОСОБА_9 двох пакетів із канабісом загальною массою 4,889 г.

Ініціатор клопотання стверджує, що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 27 ч.2 статті 307 КК України про, що зібрано достатньо доказів і він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків і співучасників та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав, посилаючись на викладені в клопотанні обставини і докази, доповнивши те що навіть під час розгляду клопотання ОСОБА_4 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, а це свідчить про підтвердження ризику, щодо можливості вчинення іншого злочину пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в ході судового розгляду клопотання, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та клопотання не визнав. Просив застосувати до нього м`якший запобіжний захід так як він хоче поїхати по направленню у військовий госпіталь в м. Київ, підлікуватись, а потім повернутися на фронт.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 зазначив про відсутність доказів наявності зазначених в клопотання ризиків та просив відмовити в задоволенні клопотання і обрати інший більш м`який запобіжний захід, який би давав можливість ОСОБА_4 пролікуватися від існуючої хвороби, а саме особисте зобов`язання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий, прокурор обґрунтовують свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 21.01.2023 року до ЄРДР за номером 0000036 внесено запис про кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 307 КК України, з приводу вчинення ОСОБА_4 незаконного пособництва у незаконному збуті психотропних речовин та наркотичних засобів, яке вчинено за попередньою змовою группою осіб.

23.05.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 307 КК України.

Із протоколу про результати контролю за вчиненням злочину, протоколів огляду грошей, покупця, протоколів добровільної видачі та огляду, протоколу допиту свідка, висновків експертиз наркотичних засобів, судом встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 27 ч.2 ст. 307 КК України.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив і посилався на наявність трьох ризиків передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків і співучасників та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд знаходить, що зазначений слідчим та прокурором ризик щодо можливості у підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є не обґрунтованим, оскільки жодних доказів такого переховування чи можливості переховування, суду не надано.

Посилання в клопотанні на те, що такий ризик підтверджується тяжкістю покарання за вчинений злочин та відсутність будь-яких інших альтернативних мір покарання, є неправильним в силу практики Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях цього органу у справах Летельє проти Франції та Мансур проти Туреччини, згідно якої ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, релевантних обставин, які можуть підтверджувати існування такого ризику. Таких релевантних обставин слідчому судді не надано, а відповідно вказаний ризик є не підтвердженим.

Крім цього не підтвердженим, на думку суду є також і ризик щодо можливості вчинення ОСОБА_4 нового злочину в т.ч. пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів, оскільки ОСОБА_4 раніше злочини не вчиняв, судимості відсутні, схильності до вчинення злочинів у ОСОБА_10 судом не встановлено, що не може свідчити про існування такого ризику.

При цьому враховуючи позицію зазначених рішень Європейського суду з прав людини, будь-яких релевантних обставин наявності цього ризику суду не надано, а зазначені прокурором обставини, щодо того що із показів свідків вбачається що ОСОБА_4 регулярно вчинює злочини пов`язані із збутом наркотичних засобів та психотропних речовин є не підтвердженими. Жодних підтверджень того, що ОСОБА_4 може використовувати для вчинення таких злочинів комп`ютерну техніку та мережу Інтернет не надано, а твердження прокурора про те, що перебування ОСОБА_4 , на день розгляду клопотання, в стані наркотичного сп`яніння, що буде сприяти скоєнню ним злочину, слідчий суддя взагалі до уваги не приймає внаслідок його голослівності.

Єдиним підтвердженим ризиком, на думку слідого судді є ризик щодо можливості впливу підозрюваним на свідків в цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя знаходить що саме вплив на свідків в цьому провадженні, а не на співучасників, є можливим так як свідками є ОСОБА_11 , із яким ОСОБА_4 товаришував та ОСОБА_9 , яких ОСОБА_4 знає особисто, як по прізвищу так і в обличчя. В судовому засіданні ОСОБА_4 винуватість не визнав хоча підозра визнана обгрунтованою, що в цілому свідчить про можливість впливу на свідків, які дали викривальні свідчення проти підозрюваного і останній бажаючи уникнути покарання зможе впливати в суді на свідків, для зміни ними своїх показань.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Досліджуючи вказану норму законодавства суд констатує, що із клопотання вбачається що слідчий та прокурор вважають і переконані, що застосування до ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить виконання обов`язків які покладені на підозрюваного та не надасть змоги запобігти вказаним в клопотанні ризикам і можливості виконання завдань кримінального провадження.

Така вказівка, на думку слідчого судді є голослівною та не підтвердженою, оскільки слідчий суддя не прослідковує із вказаного висновку слідчого та прокурора доказову основу цього. Тобто така вказівка є загальними поняттями застосованими кримінально-процесуальним законодавством щодо завдань кримінального провадження визначеними в ст. 2 КПК України, а саме захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження та ін., які до вказаної в ч.1 ст. 194 КПК України обставини, щодо доказовості недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, вказаним в клопотанні, не має жодного значення.

Слідчим суддею не знайдено підтвердження всіх зазначених в клопотанні ризиків, а неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів в суді не доведена.

Таким чином в судовому засіданні прокурор довів суду, що підозра повідомлена підозрюваному ОСОБА_4 є обґрунтованою, що відповідає обставині встановленій в п.1 ч.1 ст.194 КПК України та існує ризик щодо можливості у підозрюваного вчинити кримінальне правопорушення, що відповідає обставині встановленій в п.2 ч.1 ст.194 КПК України.

Згідно вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї ж статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При цьому слідчий суддя враховує також, що підозрюваний має житло, він є молодою, працездатною людиною. Має стійкі соціальні зв`язки оскільки має сім`ю дружину і дітей, одна із яких неповнолітня. Підозрюваний служить в Збройних Силах України, а в даний час внаслідок захворювання за діагнозом «посттравматичний коксартроз, двобічний», направлений військовою частиною НОМЕР_1 на лікування до Національного військово-медичного клінічного центру, Головний військовий госпіталь АДРЕСА_3 .

Вживання наркотичних засобів, обґрунтовується анамнезом лікарів КНП Семенівська ЦРЛ, за місцем проходження військової служби ОСОБА_4 , згідно якого для купування больового синдрому ОСОБА_4 самостійно почав колоти налбуфін і унього з`явилась залежність до наркотичних засобів.

Вирішуючи питання про застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає для себе обов`язковим врахування направлення ОСОБА_4 на лікування від правобічного деформуючого коксартрозу та вважає, що саме такий запобіжний захід, як не цілодобовий домашній арешт, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленого в суді ризику та вилікування підозрюваного.

При цьому слідчий суддя враховує, що обґрунтування клопотання прокурора стосується необхідності забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому слідчий суддя враховуючи відповідні вимоги ч.5 ст.194 КПК України вважає, що на підозрюваного слід покласти певні обов`язки.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 179, 192-194, 196, 197, 202, 206, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого та прокурора в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, відмовити за недоведеністю всіх обставин встановлених в ч.1 ст.194 КПК України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком 2 (два) місяці із забороною залишати будинок квартиру АДРЕСА_4 у вечірній період часу з 22,00 години вечора до 06 години ранку.

Покласти, строком на два місяці, на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати до слідчого ВП № 1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, прокурора або суду за їх першою вимогою, із встановленою ними періодичністю;

2) не відлучатися з м. Сторожинець Чернівецького району Чернівецької області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування із свідками в цьому кримінальному провадженні чи іншими особами, яких визначить слідчий;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу передати для виконання до відділення поліції № 1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Строк дії ухвали до 23 липня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12