Провадження № 1-кп/537/234/2023
Справа № 537/2383/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2023 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0000199 від 13.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, маючого на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалідом, депутатом, учасником бойових дій та ліквідатором аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:

12.06.2023 року близько 20.15 години, перебуваючи в квартирі за адресою : АДРЕСА_2 , між ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_6 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 , умисно, підійшов до потерпілої ОСОБА_6 , яка перебувала у вертикальному положенні та наніс останній близько трьох ударів правою рукою зжатою в кулак в ліву частину обличчя потерпілої. Внаслідок таких дій потерпілій ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 576 від 13.06.2023 року заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців в лобно-скроневій ділянці зліва та в лівій виличній ділянці, садна з синцем в ділянці лівої носо-губної складки та лівої щоки, які утворилися близько доби до моменту обстеження, від не менш ніж трьохкратної ударної дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути долоні стиснутої в кулаки, та по ступеню тяжкості, як окремо так і в своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, що виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального проступку за ч.1 ст.125 КК України визнав частково, а саме не заперечуючи факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, вказав, що дані тілесні ушкодження були нанесені ним після того, як потерпіла вдарила його по тулубу віником, підтвердивши обставини справляння природних потреб в квартирі при цьому. При допиті потерпілої скористався правом задати питання останній щодо даного питання але дану обставину потерпіла категорично заперечила, при цьому від дачі показань для пояснення своїх дій відмовився, що є процесуальним правом обвинуваченого.

В судових дебатах вказав, що бажає застосувати до нього покарання у виді штрафу, при цьому не вказуючи на наявність щирого каяття за вчинене та про те, що він зробив належні висновки і запевнень щодо не вчинення подібного в подальшому не вказав .

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що проживала з обвинуваченим в цивільному шлюбі з 2014 року по грудень 2022 року, після чого припинили відносини. Від спільного проживання з обвинуваченим вони мають дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . які проживають з нею. Стосунки з обвинуваченим після розриву та на даний час товариські. 12.06.2023 року близько 19 години обвинувачений прийшов до неї за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де вона орендує житло з метою погуляти з донькою після того, як пройшов дощ. Вона одягла дитину в одежу світлого кольору але по погоді та обвинувачений пішов гуляти. На її думку обвинувачений був тверезий. Повернулися вони близько 20 години та у доньки були мокрі одежа та взуття і на її слова щодо того, що дитина гуляла в мокрій одежі та взутті відповів, що то вона винувата в цьому, так як не так, на його думку, одягла дитину. При цьому, обвинувачений, на її думку, вже був випивший та перебував в стані сп`яніння. Вона сказала йому йти з квартири, однак обвинувачений сказавши, що нікуди не піде, роззувся та пройшовши в кімнату сів на диван. На її вимоги покинути квартиру не реагував та почав казати, що нікуди не піде, навіть якщо вона буде телефонувати своїм знайомим. Також казав, що нікуди не піде при словах, що вона викличе патрульну поліцію. При цьому, обвинувачений, погрожуючи справити нужду в квартирі, встав та опустивши штани, почав справляти нужду прямо в лоток для собаки. Вона почала кричати на обвинуваченого та почала штовхати обвинуваченого на що останній, розвернувшись до неї наніс їй близько трьох ударів правою рукою стиснутою в кулак в ліву сторону обличчя в область щоки. Вона схопила дитину на руки та почала увертатися від ударів, в цей час з іншої кімнати вийшов її старший син ОСОБА_11 , якому вона сказала викликати поліцію. Після цього обвинувачений вийшов з кімнати до коридору та взувшись пішов з квартири. Внаслідок ударів їй були спричинені тілесні ушкодження. Заперечила факт нанесення їй удару обвинуваченому при конфлікті та справлянні останнім природних потреб віником по тулубу. Після події обвинувачений намагався вибачитися перед нею шляхом відправлення СМС повідомлення. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого на даний час не має, покарання винести на розсуд суду.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, вина останнього повністю підтверджується іншими доказами по справі, а саме :

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 12.06.2023 року, згідно якого потерпіла заявила про вчинення відносно неї злочину обвинуваченим;

- заявою потерпілої щодо надання згоди на огляд місця події - квартири АДРЕСА_3 та оглядом місця події за протоколом від 12.06.2023 року з фото таблицею до протоколу;

- висновком судово-медичного експерта № 576 від 14.06.2023 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження, які не характерні для їх утворення внаслідок падіння па площині, як з наданням тілу прискорення, так і без такого, з подальшим ударом о тверду поверхню;

- потерпіла в момент спричинення тілесних ушкоджень могла знаходитись, як у вертикальному так і в горизонтальному положенні або близькому до них, при цьому ліва половина обличчя була доступна для нанесення ударів;

- слідчим експериментом за протоколом від 15.06.2023 року з відеозаписом даної слідчої дії, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 показала про обставини вчинення злочину відносно неї обвинуваченим ОСОБА_8 з фототаблицею до протоколу та переглядом відеозапису слідчої дії;

- висновком судово-медичного експерта №597 від 19.06.2023 року за результатами проведеного слідчого експерименту з потерпілою, згідно якого покази потерпілої ОСОБА_6 не протирічать об`єктивним судово-медичним даним по локалізації, кількості та механізму спричинення їй тілесних ушкоджень;

- слідчим експериментом за протоколом від 15.06.2023 року з відеозаписом даної слідчої дії, згідно якого свідок ОСОБА_10 показав про обставини вчинення злочину відносно потерпілої обвинуваченим ОСОБА_8 з фото таблицею до протоколу та переглядом відеозапису слідчої дії;

- висновком судово-медичного експерта №598 від 19.06.2023 року за результатами проведеного слідчого експерименту зі свідком, згідно якого покази свідка не протирічать об`єктивним судово-медичним даним по локалізації, кількості та механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

Так, надаючи оцінку показанням потерпілої суд вбачає, що обвинувачений наніс умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Суд звертає увагу, що обвинувачений відмовився надавати показання по суті обвинувачення, однак підтвердив нанесення близько трьох ударів кулаком правої руки в ліву область голови потерпілої, однак стверджував, що тілесні ушкодження наніс після того, як потерпіла нанесла йому удари віником по спині. Вказані обставини потерпіла категорично заперечила та показала, що вчинила сварку з обвинуваченим після того, як останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав справляти природну нужду в кімнаті в лоток для собаки, при цьому, підтвердивши вчинення вказаних неправомірних дій.

Викладені обставини, дають обґрунтовані підстави показання потерпілої в частині умисного спричинення їй легких тілесних ушкоджень обвинуваченим вважати правдивими та достовірними. Жодних підстав ставити їх під сумнів, суд не вбачає.

Отже, в даному кримінальному провадженні суд знаходить, що стороною обвинувачення доведено подію кримінального правопорушення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, також, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що можливо встановити із показань самих обвинуваченого та дослідженими письмовими доказами.

Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_8 , згідно вимоги ДІТ МВС України раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працездатний, офіційно не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, має спільну малолітню дитину з потерпілою - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно ст.66 КК України суд не може визнати щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, так як щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність. В даному випадку обвинувачений частково визнаючи вину виправдовує свої дії тим, що буцім то потерпіла перша вчинила бійку, а він наносив удари останній у відповідь, що не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду. При цьому обвинувачений не вказав, що він щиро кається в скоєному. Вказання обвинуваченим в останньому слові щодо визнання вини суд не може вважати щирим каяттям.

Також, суд не може визнати такою обставиною активне сприяння розкриттю злочину, так як обвинувачений не вчинив активних дій, які б допомогли слідству чи суду у з`ясуванні обставин справи, так як в ході судового розгляду відмовився давати показання по суті справи, підтвердивши тільки окремі обставини вчинення ним злочину після показань потерпілої.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , згідно ст.67 КК України судом не встановлені.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 125 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є проступком.

При цьому, суд враховує думку потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання на розсуд суду, яка в подальшому в судових дебатах підтримала думку прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Враховуючи думку прокурора щодо призначення покарання, який вважає визначити покарання обвинуваченому покарання в межах санкції частини статті КК України у виді 200 годин громадських робіт за відсутності підстав призначення іншого покарання, потерпілої, яка погодилася з думкою прокурора, обвинуваченого, який висловив думку щодо призначення йому покарання у виді штрафу, встановлені обставини справи, особу обвинуваченого, в тому числі відсутність підтверджень офіційного працевлаштування та відповідно наявності самостійного заробітку чи іншого доходу, що унеможливлює застосування таких покарань, як сплата штрафу та призначення виправних робіт, суд вважає, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів можливі при призначенні покарання у виді 200 годин громадських робіт, що відповідає справедливому співвідношенню між вчиненим та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

Цивільні позови під час судового розгляду не заявлялись, судові витрати по кримінальному провадженню та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, ст. 66,67 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим за ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 200 годин громадських робіт.

До вступу вироку в законну силу обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з`являтися до суду та правоохоронних органів за першою вимогою.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги .

Обвинуваченому роз`яснити його право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1