ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/4176/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/387/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2023 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, військовослужбовця за мобілізацією солдата військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 липня 2023 року включно -,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за наступних обставин.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 лютого 2022 року за № 30 солдата ОСОБА_7 з 25 лютого 2022 року зараховано в списки особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення. Під час проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 обіймав посаду стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан продовжено та діє до цього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України. її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України. Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_7 , 2 листопада 2022 року, будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій. передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин, самовільно залишив місце несення служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 (інформація обмежена для запобіганню несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану), свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 (місця служби) до 23 травня 2023 року, а саме до моменту прибуття за викликом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

В подальшому, 23 травня 2023 року солдат ОСОБА_7 , прибув за викликом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, тим самим останній закінчив вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у самовільному залишенню місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану (в редакції чинній до 26.01.2023), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

8 лютого 2023 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (а.с. 10).

23 травня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (а.с. 84-87.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, відповідно до якої застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який альтернативний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї скарги вказує, що підозрюваний стверджує, що не намагатиметься переховуватися, а сприятиме судовому слідству у зсуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб досудове розслідування та судовий розгляд справи скоріше закінчився.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, разом з членами родини: дружина та малолітня дитина зареєстрований та постійно проживає в АДРЕСА_1 , постійно працює неофіційно, на його повному утриманні перебувають дружина та дитина.

Звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження містяться медичні довідки, відповідно до яких ОСОБА_7 неодноразово перебував на лікуванні з діагнозом остеоартроз 2 ст. голинно - ступеневого суглобу, проходив лікування в Обласному клінічному закладі з надання психіатричної допомоги з діагнозом посттравматичний стресовий розлад, раніше не судимий.

Крім того вказує, що ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування (суду) та вчинення інших правопорушень під час досудового розслідування відсутні.

Вважає, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та надасть йому можливість працювати і лікуватися у закладах МОЗ України.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що підозрюваний добровільно з`явився до ДБР та до суду.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та вказав, що він не переховується, має дружину та дитину, співпрацює зі слідством, готовий надалі проходити військову службу.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що рішення слідчого судді є законним, підозрюваний переховувався більш ніж півроку, вже притягувався до адміністративної відповідальності за самовільне залишення військової частини, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке законом віднесено до тяжких злочинів та за вчинення яких передбачено покарання до 10 років позбавлення волі.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, яке відноситься до категорії тяжких злочинів проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення,) а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від суду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що свідки у даному кримінальному провадженні разом з підозрюваним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить для останнього умови для здійснення ним впливу на таких осіб, які вказують на нього, як на особу, який вчинив інкримінований йому кримінальне правопорушення, у тому числі шляхом залякування, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

З приводу наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слід вказати, що підозрюваний ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці) вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП через те, що самовільно залишив розташування своєї військової частини (а.с. 76-77), що в сукупності дає підстави вважати, що ризик вчинення інших кримінальних правопорушень є досить високим.

Відтак, апеляційний суд вважає доведеними та обґрунтованими заявлені слідчим ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а доводи апеляційної скарги щодо їх відсутності неспроможними.

Доводи сторони захисту про наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання, неофіційного місця роботи та відсутності судимостей не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання в апеляційній скарзі на медичні довідки, які свідчать про лікування ОСОБА_7 , то слід вказати, що на даний час відомостей, які б свідчили про неможливість перебування останнього в умовах слідчого ізолятору через його стан здоров`я, апеляційному суду надано не було.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2023 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 липня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 333/4176/23