Справа № 359/8986/21
У Х В А Л А

21.07.2023 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.3, 127 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В :

На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.3, 127 ч.2 КК України. Відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 24 липня 2023 року.

Завершити розгляд кримінального провадження до вказаного строку не надається можливим із поважної причини. 24 лютого 2022 р. російська федерація віроломно напала на Україну. В Україні йде війна. З цієї підстави судові засідання неодноразово відкладалися через неможливість їх проведення через відсутність електроенергіїї у суді, повітряну тривогу, неможливості прибуття учасників судового засідання через загрозу ракетного обстрілу. З цих поважних причини судом до теперішнього часу не досліджені докази сторони обвинувачення, захисту.

Прокурор у судовому засіданні заявив письмове клопотання про доцільність продовження стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання обгрунтовано тим, що завершити розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні до вищевказаного строку не надається можливим із поважної причини, оскільки прокурором змінено обвинувачення, від обвинуваачується у вчинені тяжких злочинів, стосовно обвинуваченого продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду, а також є реальниим ризик перешкоджання кримінальному провадженню стороною захисту. Також зазначила, що тривале перебування обвинуваченого під вартою викликане виключно поведінкою сторони захисту, яка фактично перешкоджає розгляду судової справи. Також зазначила щодо стану здоров`я обвинуваченого, що обвинувачений не звертався до медичної частини СІЗО про необхідність надання йому медичної допомоги, обстеження його лікарем за його вибором. Зазначила, що про стан здоров`я обвинуваченого сторона захисту піднімає питання лише при розгляді клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу. Вважає стосовно обвинуваченого не може бути застосований інший запобіжний захід, оскільким такий не зможе забезпечити належну його процесуальну поведінку, перешкодить судовому провадженню.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши при цьому, що його підзахисний тривалий час утримується під вартою. Ризики на які посилається прокурор ним не доведені, а обгрунтування підстав зводиться до посилання на дії, які згідно обвинувального акта його підзахисному не інкримінуються. ОСОБА_4 має серйозні захворювання, потребує медичної допомоги, що унеможливлює її отримання в умовах СІЗО де він перебуває. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений погодився із своїм захисником, заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що він тривалий час утримується під вартою. Не має наміру переховуватися від суду. Він потребує спеціалізованого лікування. У теперішній час навіть не знає до кого конкретно можливо йому звернутися оскільки фахівці, які можуть йому допомогти можливо у тепер виїхали за кордон. Просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Змінити стосовно нього запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Суд вислухавши учасників судового засідання вважає, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою оскільки він згідно зміненого обвинувального акта обвинувачується у вчиненні умисних тяжких насильницьких злочинів, покарання за вчинення яких у разі доведення його винуватості передбачена у виді позбавлення волі від 5 до 10 років. Відносно нього продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду. Він не мав постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, а ті, що є не були і не є стримуючим фактором його поведінки, оскільки згідно обвинувального акта і з`ясованих судом анкетних данний обвинувачений на час його затримання не працював, мав постійне місце проживання, має двох неповнолітніх дітей, 2007 і 2011 року народження, однак злочини у яких він згідно зміненого обвинувального акта, обвинувачується вчинені після їх народження, наявності у нього житла.

Суд зазначає, що до теперішнього часу сторони не надали суду у повному обсязі свої докази в обгрунтування своєї правової позиції.

При розгляді клопотання суд виходить із позиції добросовісності використання наданих повноважень кожною із сторін кримінального провадження.

При вирішенні клопотання прокурора, суд також враховує вагомість доказів, наданих прокурором в обгрунтування висунутого ОСОБА_4 кримінального обвинувачення, які були надані до зміни прокурором обвинувачення.

При вирішенні клопотання прокурора суд також враховує процесуальну поведінку обвинуваченого в ході судового розгляду кримінального провадження та зазначає, що тривалість тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 викликана виключно поведінкою сторони захисту, якою неодноразово здійснювалися дії по фактичному перешкоджанню суду судового розгляду цього кримінального провадження у розумні строки, та, на переконання суду, є фактичним і реальним підтвердженням намірів сторони захисту у нерозгляді та затягуванні судового розгляду справи у розумні строки, що прямо на безпосередньо вказує на продовження існування стосовно обвинуваченого ризику, передбаченого ст. 177 ч.1 п.1 КПК України.

Суд дійшов висновку, що прокурором доведено продовження існування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду. Недостатність застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду. Реальність продовження існування вказаного ризику підтверджується тривалим переховуванням ОСОБА_4 від слідства, у т.ч. шляхом використання підроблених документів.

Суд при цьому зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризику: переховування від суду - втечі особи від суду, та враховує: особу обвинуваченого його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків та роду занять в Україні, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, суворість покарання за кримінальні правопорушення, у яких він згідно обвинувального акта обвинувачується, як елемент оцінки зазначеного ризику, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим ОСОБА_4 та можливості його уникнути.

Суд не знаходить підстав для зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою обвинуваченого, не зможе запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Суд зазначає, що стороною захисту не надані суду будь-які документи на підтвердження не можливості тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою за станом здоров`я, з інших можливих істотних поважних причин.

Що стосується інших доводів сторони захисту, то суд їх відхиляє, оскільки вони були предметом дослідження і оцінки судом раніше.

Суд не вбачає законних підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 , підтриманого обвинуваченим щодо відмови у задоволенні клопотання прокурора, зміни запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 із тримання під вартою на домашній арешт, оскільки доводи сторони захисту, не спростовують, наявність стосовно нього ризику, передбаченого ст. 177 ч.1 п.1 КПК України, не спростовують його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків, оскільки вони (наявні хвороби, на утримані дітей, житла) були наявними на час подій, у яких ОСОБА_4 , згідно обвинувального акта обвинувачується.

Суд зазначає, що у теперішній час позбавлений можливості надати у повному обсязі оцінку доказам сторін, обгрунтованості висунутого кримінального обвинувачення ОСОБА_4 доводам сторони захисту на спростування доводів прокурора, оскільки до теперішнього часу сторони кримінального провадження, суду не надали у повному обсязі свої докази.

Враховуючи злочини у вчинені яких, згідно обвинувального акта, обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає існує підстава, передбачена п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд визнає, що інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_4 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,331,350,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 19 вересня 2023 року.

У задоволенні клопотання захисника, обвинуваченого про відмову у задоволенні клопотання прокурора, зміну стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, надіслати начальнику ДУ «Київський СІЗО» МЮ України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в порядку і строки, передбачені ст. 395 КПК України.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_6