Провадження № 1-кс/947/5991/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2023 року cлідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000399 від 15.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про накладення арешту, 15.03.2023 року до чергової частини Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла заява від громадянина ОСОБА_5 щодо вжиття заходів правового характеру до невстановленої особи мешканця міста Одеси, який причетний до незаконного придбання, зберігання та збуту боєприпасів на території міста Одеси.

За даним фактом слідчим відділом Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області розпочато досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000399 від 15.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

З метою встановлення осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення слідчим слідчого відділу Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області було надано доручення співробітникам відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40 КПК України з метою встановлення осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

За результатами виконання вказаного доручення співробітниками відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, встановлено, що до вказаного факту може бути причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса, громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

12.05.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_7 добровільно видав співробітникам поліції два предмети зовні схожих на корпуси гранат «РГД-5», що у подальшому було упаковано до сейф-пакету ВТХ №АВ1004653 та запили до них, що у подальшому було упаковано до сейф-пакету ВТХ №АВ1004654.

Під час детального огляду співробітниками УВТС ГУНП в Одеській області було встановлено, що предмети, зовні схожі на корпуси гранати «РГД-5» мають однакове маркуванням «^-57-74Т». Крім цього, однакове маркування і на двох предмет, схожих на запал «УЗРГМ» до ручних осколкових гранат «РГД-5» із маркуванням «228-73 УЗРГМ 583».

12.05.2023 року, в порядку ст. 208 КПК України, було затримано

ОСОБА_6 за фактом незаконного носіння, зберігання, придбання та збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України, у присутності понятих, було здійснено обшук затриманої особи, а саме ОСОБА_6 , під час обшуку якого виявлено та вилучено: 10 купюр номіналом по 500 гривень із наступними серійними номерами: №ЗА2728491, АЖ2124789, ХД4781798, АВ0648518, ЕЖ7657002, ЄГ4312909, ВД5615808, ХЄ2454761, ВИ3761819, ЕЖ8508935 що у подальшому вилучені до сейф-пакету НПУ №PSP2188521, мобільний телефон марки «NOKIA-2» модель ТА-1029, ІМЕІ1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із абонентським номером НОМЕР_3 , що вилучений до сейф-пакету НПУ №PSP2188522.

Крім цього, 13.05.2023 року, під час проведення невідкладного обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено предмет схожий на ручний протитанковий гранатомет РПГ-22 з маркуванням на корпусі «РПГ-22 11-15-89 ОЛ ВЛ 22 11-9-89 17-89-10 7/1 ТР В/2, який вилучено до полімерного мішку, горловина якого опломбована полімерною пломбою із індивідуальним номером №ХТН А446094.

Слідчим 13.05.2023 року вищевказані предмети визнано речовими доказом у кримінальному провадженні.

Оскільки на теперішній час існує загроза відчуження тимчасово вилученого майна, яке імовірно є речовими доказами в рамках кримінального провадження та необхідне для проведення експертиз, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, проте від прокурора надійшла до суду заява, в якій вона вказала, що подане клопотання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглянути у її відсутність.

Власник майна у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти накладення арешту на майно та просив розглянути клопотання у його відсутність.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги заяви учасників процесу, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000399 від 15.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, додані в обґрунтування клопотання сторони обвинувачення приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів якими є вилучені речі, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі, можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.

При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені речі.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000399 від 15.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на наступне майно:

-предмети, зовні схожі на корпуси гранати «РГД-5» мають однакове маркуванням «^-57-74Т»; два предмети, схожих на запал «УЗРГМ» до ручних осколкових гранат «РГД-5» із маркуванням «228-73 УЗРГМ 583»;

-10 купюр номіналом по 500 гривень із наступними серійними номерами: №ЗА2728491, АЖ2124789, ХД4781798, АВ0648518, ЕЖ7657002, ЄГ4312909, ВД5615808, ХЄ2454761, ВИ3761819, ЕЖ8508935;

-мобільний телефон марки «NOKIA-2» модель ТА-1029, ІМЕІ1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із абонентським номером НОМЕР_3 ;

-предмет схожий на ручний протитанковий гранатомет РПГ-22 з маркуванням на корпусі «РПГ-22 11-15-89 ОЛ ВЛ 22 11-9-89 17-89-10 7/1 ТР В/2.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1