УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року

м. Київ

Справа № 737/641/17

Провадження № 51-6562ск18

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року стосовно нього,

встановив:

За вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада

2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 26 листопада

2015 року № 838-VIII) зараховано ОСОБА_4 у строк покарання строк тримання під вартою з 08 лютого по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Апеляційний суд Чернігівської області ухвалою від 21 березня 2018 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 без змін.

Постановою Верховного Суду від 02 березня 2021 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвалу апеляційного суду скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

За наслідками нового апеляційного розгляду Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 08 червня 2021 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2022 року ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 08 червня 2021 року стосовно ОСОБА_4 скасовано у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

За наслідками нового апеляційного розгляду Київський апеляційний суд ухвалою від 10 січня 2023 року вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_4 змінив.

Постановив виключити з мотивувальної частини вироку посилання на ряд доказів та окремих фактичних обставин, визнаних судом доведеними.

Також, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року

№ 838-VIII) постановлено зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07 лютого 2017 року по 21 березня 2018 року, з 02 березня по 08 червня 2021 року, з 26 вересня 2022 року по 10 січня 2023 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду від 10 січня 2023 року захисник засудженого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року стосовно ОСОБА_4 у порядку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, оскільки з касаційної скарги, копії судового рішення та інших документів вбачалося, що підстав для задоволення скарги не було.

Крім того, ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року стосовно нього у порядку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, оскільки з касаційної скарги, копій судових рішень та інших документів не вбачалося підстав для задоволення скарги.

Також, ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року стосовно нього у порядку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, оскільки оскаржувана ним ухвала апеляційного суду була предметом розгляду суду касаційної інстанції за його касаційною скаргою з тих самих підстав, які були предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Незважаючи на це, засуджений ОСОБА_4 вчергове надіслав касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року, яка містить вимоги, що вже були предметом перевірки Верховного Суду по попередній касаційній скарзі засудженого.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до змісту положень статей 424, 425 КПК в чинному законодавстві не передбачено можливості багаторазового оскарження в касаційному порядку особою судових рішень, які вже були предметом перегляду судом касаційної інстанції за касаційною скаргою цієї особи.

Така позиція відповідає усталеній судовій практиці Верховного Суду (див., наприклад, ухвали від 22 вересня 2022 року у справі № 629/1115/21, від 16 лютого 2023 року у справі № 211/77/21, від 12 червня 2023 року у справі № 211/77/21 тощо).

Крім того, Конституційний Суд України Рішенням від 11 березня 2010 року № 8-рп/2010 встановив, що визначення в положенні п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства «забезпечення … касаційного оскарження рішення суду» у системному зв`язку з положеннями ч. 1 ст. 8, ст. 125 Основного Закону означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.

З урахуванням зазначеного та того, що ухвалою Верховного Суду від 26 травня

2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року стосовно нього у порядку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, оскільки з касаційної скарги, копії судового рішення та інших документів не вбачалося підстав для її задоволення, колегія суддів вважає, що ОСОБА_4 використав своє право на касаційне оскарження судового рішення стосовно нього, у зв`язку із чим зазначене судове рішення не може бути предметом касаційного перегляду вдруге.

Відтак засуджений ОСОБА_4 використав своє право на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вдруге бути предметом розгляду суду касаційної інстанції за касаційною скаргою засудженого з тих самих підстав, які були предметом перевірки суду касаційної інстанції, а тому у відкритті касаційного провадження засудженому слід відмовити.

Крім того, Суд не вирішує клопотання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки згідно з інформацією, наданою Чернігівським районним судом Чернігівської області про дату отримання ним копії ухвали Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року, він дотримався строків касаційного оскарження.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня

2023 року стосовно нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3