ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/293/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/566/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА

Іменем України

12 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-23 березня 2007 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки (судимість не погашена в силу ч. 5 ст. 90 КК України);

-17 грудня 2008 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі (судимість не погашена в силу ч. 5 ст. 90 КК України);

-26 липня 2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки;

-31 липня 2020 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі;

засуджений за:

- ч. 2 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_8 покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.07.2020, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186 КК України, маючи не зняті та не погашені у встановленому порядку судимості, повторно вчинив кримінальні правопорушення проти власності за таких обставин.

ОСОБА_8 24.10.2020 приблизно о 08 годині 30 хвилин знаходився поблизу Новобаварського ринку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка, біля буд. 8, де побачив раніше йому не знайомого ОСОБА_9 , який проводив демонтажні ремонтні роботи на вказаному ринку, використовуючи при цьому належну йому електроболгарку, яку поклав на землю біля будівлі туалету та відійшов в сторону для того, щоб проконтролювати вигризку піску з автомобіля «Камаз».

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаної електроболгарки марки «Grand», ОСОБА_8 , оцінивши ситуацію, що склалася, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто, як на його думку, із сторонніх осіб та потерпілий ОСОБА_9 не спостерігали, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спочатку таємно заволодів вказаною електроболгаркою, висмикнувши шнур живлення електромережі з переносної розетки, та, забравши її з землі.

Після цього ОСОБА_8 , не усвідомлюючи, що його дії були помічені потерпілим ОСОБА_9 , який через необхідність забезпечення безпечного розвантаження автомобіля «Камаз» з піском не мав можливості завадити протиправним діям ОСОБА_8 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 1061 грн., яка складається з вартості вказаної електроболгарки марки «Grand».

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_8 , передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 27.10.2020 приблизно о 09 год. знаходився в приміщенні Харківської міської лікарні №3, розташованої за адресою: пр-т Новобаварський, 90 м. Харкова, де під час спілкування зі своєю матір`ю, ОСОБА_10 , 1952 року народження, побачив у неї в руках мобільний телефон ТМ «Meizu М8С М810Н».

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосовуючи фактор несподіванки, не зважаючи на той факт, що перед ним знаходиться жінка похилого віку, з метою незаконного збагачення, ривком вихопив з правої руки ОСОБА_10 належний їй мобільний телефон ТМ «Meizu М8С М810Н», встановивши над ним у зазначений спосіб повний контроль.

У свою чергу потерпіла ОСОБА_10 , бажаючи протидіяти незаконному заволодінню належним їй майном та запобігти подальшої можливості викрадача розпоряджатися відкрито вилученим проти її волі мобільним телефоном, почала вимагати від свого сина повернути належний їй телефон.

Однак ОСОБА_8 після цього, з місця скоєння злочину зник, звернувши на свою користь відкрито викрадене майно та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 завдав потерпілій особі похилого віку, ОСОБА_10 , матеріальної шкоди на суму 1435 грн.

Прокурор, ще до початку апеляційного розгляду відмовився від своєї апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, та зарахувати його знаходження під вартою з 27.11.2018 по 16.10.2019 в розрахунку день за ден.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити, закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в частині інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. В іншому вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно (за епізодом викрадення майна ОСОБА_9 від 24.10.2020); за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно (за епізодом викрадення майна ОСОБА_10 від 27.10.2020).

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які у відповідності до статті 12 КК України, є тяжкими злочинами, а також особу обвинуваченого, який неодноразово судимий неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; працездатний, але не працює; має місце реєстрації та постійне місце проживання; на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 1997 року перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: наслідки органічного ураження ЦНС; страждає на гепатити «С».

Також суд врахував, що ОСОБА_8 неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, знов вчинив аналогічні кримінальні правопорушення, що свідчить про стійку настанову на скоєння обвинуваченим кримінальних правопорушень відповідної категорії та його підвищену суспільну небезпечність.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд не встановив, обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, щодо особи похилого віку.

За таких обставин апеляційні доводи захисника про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в частині інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на думку колегії суддів - є безпідставними, оскільки згідно відомостей кримінального провадження та поданої апеляційної скарги, об`єктивно відсутні інші обставини, ніж ті, що встановлені судом першої інстанції.

Отже, апеляційні вимоги захисника, слід вважати необґрунтованими, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер та призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів. Покарання відповідає вимогам ст. ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку або ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції за доводами захисника, колегія суддів не вбачає.

Апеляційне прохання обвинуваченого прозарахування його знаходження під вартою з 27.11.2018 по 16.10.2019 з розрахунку день за день не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 був засуджений 31 липня 2020 року Жовтневим районним судом м. Харкова покарання у виді позбавлення волі, а кримінальні правопорушення обвинувачений скоїв після ухвалення зазначеного вироку та до повного відбуття відповідного покарання, суд першої інстанції призначив остаточне покарання ОСОБА_8 , керуючись ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_8 за цим вироком покарання частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 31.07.2020.

При цьому судом першої інстанції враховано, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.07.2020 ОСОБА_8 було засуджено за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі. Цим же вироком вирішено строк відбування ОСОБА_8 покарання обчислювати з моменту його фактичного затримання. Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27 листопада 2018 року по 16 жовтня 2019 року з розрахунку «1 дню попереднього ув`язнення відповідає 1 день позбавлення волі». Після набрання вироком законної сили ОСОБА_8 затримати та через ДУ «Харківський слідчий ізолятор» направити до установи виконання покарання.

Цей вирок у зазначеній частині був залишений без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.09.2022.

З огляду на те, що станом на 14.09.2022, тобто на час набрання законної сили вироком суду від 31.07.2020, ОСОБА_8 знаходився під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», то з цього часу він є таким, що відбуває покарання за згаданим вироком.

До того ж, як зазначалось вище вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.07.2020 ОСОБА_8 зараховано до строку покарання строк його попереднього ув`язнення з 27 листопада 2018 року по 16 жовтня 2019 року, тобто 10 місяців 20 днів.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді