Справа № 159/4476/23 Провадження №11-кп/802/660/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 серпня 2023 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000798 від 23 червня 2023 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на строк 60 днів, з 17 серпня 2023 року до 15 жовтня 2023 року включно.

Заставу визначену ухвалою слідчого судді від 24 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишено попередню в сумі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок.

Своє рішення суд мотивував тим, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

В апеляційній скарзі, захисник вважає, судове рішення незаконним та необгрунтованим, а тому просить його скасувати. Зазначає про те, що потерпілий бажає примиритися і немає претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 , тому вказана обставина виключає ризик впливу на потерпілого. Крім того, сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити доведеність вини обвинуваченого належними доказами, а не припущеннями, однак, на думку захисника, клопотання прокурора та ухвала суду грунтується на припущеннях та посилання на існування ризиків носить не конкретний характер. Проте, суд першої інстанції на такі обставини уваги не звернув та прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення клопотання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 . Сторона захисту просить постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків.

До початку судового розгляду захисник ОСОБА_6 та прокурор подали до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності вказаних осіб, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть оскарженої ухвали суду та доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Отже, для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен дослідити всі факти «за» та «проти» існування реальних ризиків для обрання запобіжного заходу. Такі доводи повинні бути не загальними і абстрактними, в усіх випадках, суд повинен надати оцінку ризикам.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.176-178 КПК України, запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачений буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу.

Судом першої інстанції враховані конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованого йому діяння, і те, що він обвинувачується у вчиненні злочину насильницького характеру, що підвищує суспільну небезпечність такого діяння, а також те, що Україна в даний час перебуває у режимі воєнного стану, що також може вказувати на ризик переховування у зв`язку наявністю непідконтрольних державі територій.

Апеляційний суд приходить переконання, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Виходячи з викладеного, на переконання колегії суддів, тяжкість інкримінованого обвинувачення ОСОБА_7 у сукупності з обставинами кримінального провадження та даними про особу обвинуваченого дають обґрунтовані підстави вважати, що ризики, існування яких були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, своєї актуальності не втратили.

На переконання апеляційного суду, вказані захисником в апеляційній скарзі обставини про бажання потерпілого примиритися та відсутність претензій з його боку до ОСОБА_7 не можуть вважатися достатніми для запобігання доведеним ризикам.

Інші доводи на які посилався захисник обвинуваченого в поданій апеляційній скарзі не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, та на думку судової колегії, не забезпечать дотримання ОСОБА_7 належної процесуальної поведінки та виконання покладених на нього обов`язків.

За таких обставин суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 серпня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: