Справа № 346/3020/21
Провадження № 1-кп/346/167/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.03.2021 року за №000028, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, пенсіонера, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Злочин вчинено за наступних обставин.

20.03.2021 року приблизно о 15 год. 50 хв., тобто у світлу пору доби, на сухому асфальтному покритті обвинувачений керував автопоїздом у складі сідлового тягача марки «DAF FT XF 95.480», реєстраційний номер АТ « НОМЕР_1 », та спеціалізованого напівпричепу марки «DESOT», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », рухаючись ділянкою автодороги «Н-10» сполученням «Стрий-Чернівці», яка (ділянка) є об`їзною дорогою м. Коломиї Івано-Франківської області, в напрямку до м.Івано-Франківська.

На вказаному тягачі на порушення п.п. «б» п.31.4.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України або Правила) була встановлена на лівому передньому колесі шина із нерівномірним зносом малюнка протектора, із збільшенням зносу по краях бігової доріжки та оголенням корду в межах зносу. На спеціалізованому напівпричепі на порушення підпунктів «б», «г» п.31.4.5 вказаних Правил були встановлені шини різних моделей з різними типами малюнків протектора на колесах середньої та задньої осей, а на лівому колесі передньої осі - шина із частковим відшаруванням протектора з оголенням брекера.

В той час у зустрічному для цього автопоїзда напрямку руху, тобто у напрямку руху до м.Снятина Коломийського району Івано-Франківської області, керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN Transporter T4», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », рухався потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , та його дружина, потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за тією ж адресою. Остання перебувала на передньому пасажирському сидінні.

При наближенні вказаних транспортних засобів один до одного, обвинувачений проявив неуважність, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не урахував дорожню обстановку, стан дорожнього покриття та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки «1.1», виїхав на зустрічну смугу для руху транспортних засобів, де допустив зіткнення із вказаним автомобілем марки «VOLKSWAGEN Transporter T4».

При цьому обвинувачений порушив такі вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п.1.2., згідно з яким в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п. 1.5, який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

підпункти «б», «д» п. 2.3, в яких зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1, який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1, який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.п. «ґ п.12.6, який вказує, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю не більше 90 км/год.;

п. 34.1.1, згідно з яким горизонтальна розмітка «1.1» (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено;

підпункти «б», «г» п. 31.4.5, відповідно до яких забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

- шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини;

- на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, в також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів.

У результаті зіткнення вказаних транспортних засобів водій автомобіля марки «VOLKSWAGEN Transporter T4», потерпілий ОСОБА_4 згідно з даними висновку судово-медичної експертизи від 13.05.2021 року отримав тілесні ушкодження у виді закритого двохкісточкового перелому гомілково-ступневого суглобу з незрощеним підвивихом стопи до зовні та зміщенням уламків; вивиху акроміально-ключичного з`єднання справа, які відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості і були такими , що спричинили тривалий розлад здоров`я, але не були небезпечними для життя в момент їх спричинення. Крім того, цей потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, у виді забійної рани лобної ділянки.

Пасажир цього автомобіля, потерпіла ОСОБА_5 згідно з даними висновку судово-медичної експертизи від 13.05.2021 року отримала тілесні ушкодження у виді закритої травми в ділянці правого плечового суглобу з вивихом головки правої плечової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості і були такими, що спричинили тривалий розлад здоров`я, але не були небезпечними для життя в момент спричинення, а також легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у виді закритої внутрішньо - черепної травми зі струсом головного мозку, забійної рани лобної ділянки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, підтвердив обставини його вчинення, вказані в обвинувальному акті. Вище вказану несправність шини , основа яка почала руйнуватися під час руху автопоїзда, обвинувачений пояснює тим, що ділянка автодороги поблизу м.Вижниці Чернівецької області, куди він рухався та звідки повертався у день вказаної дорожньо-транспортної пригоди, мала горби та вибоїни, тобто була у неналежному стані. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся, просить його суворо не карати.

Цивільний позов потерпілих обвинувачений визнав частково, а саме він погоджується на стягнення з нього на користь обох потерпілих відшкодування шкоди, завданої злочином , в загальному розмірі, що не перевищує 80 000 грн. Він пропонував вказаний розмір відшкодування потерпілим, однак, вони не погодилася на такі умови. Обвинувачений просить врахувати , що його єдиним доходом є пенсія. Крім того, він проживає разом зі своєю матір`ю старечого віку та здійснює догляд за нею. Обвинувачений неодноразово просив пробачення у потерпілих в судових засіданнях та дуже шкодує, що сталася вказана дорожньо-транспортна пригода.

Крім повного визнання обвинуваченими своєї вини, пред`явлене йому обвинувачення повністю доводиться такими дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є подружжям, та пояснили, що 20.03.2021 року вони рухалися автомобілем марки «VOLKSWAGEN Transporter T4», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », яким керував потерпілий ОСОБА_4 , у напрямку до м.Снятина Коломийського району Івано-Франківської області. Потерпіла ОСОБА_5 знаходилася на передньому пасажирському сидінні.

Приблизно о 16 год., тобто у світлу пору доби, їм назустріч рухався автопоїзд у складі сідлового тягача та напівпричепу, яким (автопоїздом) керував обвинувачений. Потерпілі побачили, що цей автопоїзд був некерованим через те, що шина на передньому колесі тягача вийшла з ладу та руйнувалася, відпадаючи частинами. Внаслідок цього даний автопоїзд зіткнувся з автомобілем потерпілих, в результаті чого потерпілі отримали вище вказані тілесні ушкодження. З приводу цього потерпілі понесли значні витрати на лікування, а також інші, пов`язані з цим, витрати, про які зазначено у пред`явленому ними цивільному позові, який буде детальніше описано нижче. В цьому ж позові потерпілі ставлять вимогу про відшкодування майнової шкоди. Враховуючи наведене, потерпілі вважають, що обвинуваченому слід призначити покарання згідно із законом. При цьому вони звернули увагу, що обвинувачений їм пропонував відшкодування, однак, цей розмір був занадто низьким. Тому потерпілі просять повністю задовольнити нижче вказаний позов, стягнувши на користь кожного з потерпілих зазначені в позові розміри відшкодувань майнової та моральної шкоди, завданої злочином, а також понесені потерпілими судові витрати на оплату професійної правової допомоги;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що він є власником вказаного сідлового тягача і в день розглядуваної події обвинувачений як водій здійснював вантажні перевезення вище зазначеним автопоїздом. Зокрема, він рухався в напрямку до м.Вижниці Чернівецької області та у зворотному напрямку. Під час руху в останньому напрямку на ділянці автодороги, яка зазначена вище, сталася вказана дорожньо-транспортна пригода. Свідок також вказав, що на час цієї ДТП у даному тягачі було встановлено тахограф;

- даними висновку судової інженерно-технічної експертизи № CE-19/109-21/3302-IT від 08.04.2021 року, проведеної за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», згідно з якими на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система автомобіля марки «Volkswagen Transporter T4», p.н. « НОМЕР_4 », знаходилась у працездатному стані. На момент експертного огляду та дослідження рульове керування вказаного автомобіля знаходилось у стані відмови. Ці. несправності (пошкодження) знаходяться в зоні локалізації аварійних пошкоджень, не є експлуатаційного характеру, виникли в результаті розвитку ДТП, тобто при дії на них значних по величині зусиль ударного характеру. Водій даного транспортного засобу не міг виявити ці несправності (пошкодження) під час експлуатації транспортного засобу (т.2, а.п.2-9);

- даними висновку судової інженерно-транспортної експертизи № CE-19/109-21/3317-IT від 15.04.2021 року, проведеної за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», згідно з якими на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина сідлового тягача марки «DAF XF», р.н. « НОМЕР_5 » знаходились у стані відмови. Ці несправності (пошкодження) знаходяться в зоні локалізації аварійних пошкоджень, не є експлуатаційного характеру, виникли в результаті розвитку ДТП, тобто при дії на них значних по величині зусиль ударного характеру. Вказані несправності (пошкодження) водій тягача не міг виявити під час його експлуатації.

Пошкодження (не відповідності) стану шини (що передбачає п.п. «б» п.31.4.5 ПДР України), тобто нерівномірний знос малюнка протектора шини лівого переднього колеса зі збільшенням зносу по краях бігової доріжки та оголенням корду в межах зносу, носять експлуатаційний характер і виникли до настання даної дорожньо-транспортної пригоди. Ці пошкодження (невідповідності) впливають на гальмівні властивості (збільшення величини гальмівного шляху) та стійкість транспортного засобу при застосуванні водієм гальмування. Водій міг виявити ці несправності під час експлуатації цього транспортного засобу (т.2, а.п.9-20);

- даними висновку судової інженерно-транспортної експертизи № CE-19/109-21/3315-IT від 12.04.2021 року, проведеної за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», згідно з якими на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система спеціалізованого напівпричепа марки «DESOT 247», р.н. « НОМЕР_2 », знаходилась у працездатному стані, а ходова частина - у стані часткової відмови. Пошкодження та невідповідності шин вимогам підпункти «б», «г» п. 31.4.5 ПДР України носять експлуатаційний характер і виникли до настання даної дорожньо-транспортної пригоди. Вони можуть впливати на гальмівні властивості транспортного засобу (збільшення величини гальмівного шляху) та стійкості транспортного засобу при застосуванні водієм гальмування, і водій мав можливість їх виявити до настання даної дорожньо-транспортної пригоди (т.2, а.п.20-27);

- даними висновку судової інженерно-транспортної експертизи № CE-19/109-21/3306-IT від 12.04.2021 року, проведеної за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», згідно з якими зіткнення автомобіля «Volkswagen Transporter T4» із вказаним автопоїздом відбулося на смузі, призначеній для руху у напрямку до с. Корнич Коломийського району Івано-Франківської області, та відносно елементів дороги, в повздовжньому та поперечному напрямках, знаходиться в місці початку подряпини асфальту, довжиною 1,1 м., зафіксованої в межах ділянки осипу частин та деталей транспортних засобів, загальними розмірами 6,7?6,8 м (том 2, а.п.28-37);

- даними висновку судової інженерно-транспортної експертизи № CE-19/109-21/3310-IT від 21.05.2021 року, проведеної за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження деталей транспортних засобів», відповідно до яких пошкодження, які призвели до миттєвої розгерметизації колеса сідлового тягача, у виді наскрізного руйнування каркасу шини з утворенням різнонаправлених розривів його боковин, плечей та бігової доріжки, спричинивши пневматичний вибух, виникли в процесі розвитку ДТП, під час зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Transporter T4». Пошкодження експлуатаційного характеру, описані в дослідницькій частині питання №1 даного висновку, виникли до моменту настання ДТП та ще характерні для експлуатації колеса тривалий час при недостатньому тиску повітря в шині, а також при неправильному встановленні кутів керованих коліс (розвал-сходження) або при сукупності даних несправностей (невідповідностей). Інші пошкодження у виді різнонаправлених потертостей колеса, надривів каркасу, нашарування бруду, могли виникнути після ДТП, в процесі евакуації даного автомобіля та його доставки на майданчик тимчасового тримання.

В загальному випадку пошкодження (невідповідності) стану шини п. 31.4.5. (6) ПДР України переднього лівого колеса сідлового тягача впливають на керованість транспортного засобу, збереження його курсової стійкості процесі руху та маневрування, погіршуючи їх. Стан шини його переднього лівого колеса не відповідає вимогам ПДР України з причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку. Відповідно до п. «б» п.31.4.5 вказаних Правил (Колеса і шини) забороняється експлуатація транспортних засобів, якщо шини мають місцеві пошкодження (прорізи, розриви, тощо), що оголюють, корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини (т.2, а.п.38-47).

- даними висновку судової інженерно-транспортної експертизи № CE-19/109-21/5820-IT від 08.06.2021 року, проведеної за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження оставин і механізму ДТП», згідно з якими величина мінімальної швидкості руху автопоїзда у складі вказаних сідлового тягача із спеціалізованим напівпричепом, виходячи із довжини зафіксованих слідів гальмування коліс даного транспортного засобу, становила біля 101 км/год.

В умовах даної дорожньо-транспортної ситуації водій цього автопоїзда повинен був з технічної точки зору керуватися вимогами пунктів 12.1 та 12.6 (п.п."г") Правил дорожнього руху України, рухатися даною ділянкою дороги із такою швидкістю, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним. При цьому така швидкість не повинна була перевищувати максимально допустиму поза межами населеного пункту, тобто 90 км/год.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля марки" VOLKSWAGEN T4" повинен був з технічної точки зору керуватися вимогами пунктів 12.1 та 12.6 (п.п."г") ПДР України, тобто рухатись даною ділянкою дороги зі швидкістю, що не перевищує 90 км/год., а з моменту виникнення небезпеки для руху (виїзду автопоїзда на його смугу руху) - негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Технічна можливість попередити дану ДТП у водія автопоїзда полягала у дотриманні останнім вимог п. 12.1 ПДР України, для чого у нього не було жодних перешкод технічного характеру.

При заданому слідством комплексі вихідних даних причиною настання дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору були обставини, які пов?язані з невідповідністю дій водія автопоїзда вимогам п. 12.1 ПДР України (том 2, а.п.49- 55);

- даними висновку судової інженерно-транспортної експертизи № CE-19/109-21/4156-IT від 08.06.2021 року, проведеної за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження обставин і механізму ДТП», згідно з якими величина швидкості руху автомобіля марки "VOLKSWAGEN T4", виходячи із зафіксованого на місці події сліду гальмування його коліс, становила біля 47-49 км/год., в залежності від коефіцієнту зчеплення коліс автомобіля з дорожнім покриттям проїзної частини (том 2, а.п.56- 58);

З метою спростування обвинувачення в частині перевищення обвинуваченим як водієм обмеження швидкості руху захисником в судовому засіданні 03.10.2022 року заявлено клопотання про необхідність проведення огляду вказаного тягача з метою виявлення та вилучення тахографа, оскільки даний прилад не був предметом експертних досліджень під час досудового розслідування. Ухвалою суду від 03.10.2022 року дане клопотання задоволено та в порядку ч.3 ст.333 КПК України надано доручення слідчому (групі слідчих) слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області провести огляд вказаного тягача з метою виявлення та вилучення тахографа (т.2 , а.п.).

В подальшому, ухвалою суду від 16.01.2023 року доручено тому ж органу досудового розслідування вилучити диск (тахокарту) з тахографа із залученням понятих та спеціаліста (т.2 , а.п.).

Однак, вказаним органом досудового розслідування надано відповідь від 15.03.2023 року про неможливість виконання ухвали від 16.01.2023 року в зв`язку з відсутністю відповідного закладу в Івано-Франківській області, який би міг провести вилучення тахокарти з тахографа (т.2, а.п.159).

Таким, чином, судом вжито всіх можливих заходів щодо дослідження вказаного диску (тахокарти) з тахографа, однак, відповідне доручення органом досудового розслідування не виконано з вищевказаної причини.

Тому обвинувачення в частині перевищення обвинуваченим п.п. «ґ п.12.6 ПДР України, який вказує, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю не більше 90 км/год., суд вважає не спростованим стороною захисту.

Отже, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст.286 КК України, погоджуючись кваліфікацією , наданою органом досудового розслідуванням.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, оскільки він в судових засіданнях свою вину визнав повністю та неодноразово просив пробачення у потерпілих.

Крім того, слід врахувати, що обвинувачений вперше притягуються до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються за місцем проживання, є пенсіонером , має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, він проживає лише зі своєю матір`ю ОСОБА_10 , 1937 року народження. Вказані обставини підтверджуються відповідними документами (їх копіями (т.2, а.п.65-68)).

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказані в ст.67 КК України, відсутні, про що вказано і в обвинувальному акті.

При визначенні виду покарання слід врахувати, що санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає основні покарання у виді штрафу, виправних робіт, арешту та обмеження волі.

При цьому необхідно врахувати, що згідно з правилами ч.2 ст.57 та ч.3 ст.61 КК України покарання у виді виправних робіт та обмеження волі не можуть бути застосовані до осіб, що досягли пенсійного віку. Отже, вказані види покарання не можуть бути застосовані до обвинуваченого, оскільки він досяг пенсійного віку.

Тому суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Щодо вирішення цивільних позовів слід зазначити наступне.

Як вказувалося вище, 11.10.2021 року потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пред`явлено спільний цивільний позов до обвинуваченого та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої злочином.

В обгрунтування цих вимог позивачі зазначають, що у результаті порушення обвинуваченим вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої потерпілі як водій та пасажир автомобіля марки «VOLKSWAGЕN Transporter Т4» отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження, які вказано вище.

Цивільний відповідач ОСОБА_7 (обвинувачений) на відповідній правовій підставі керував зазначеним автопоїздом.

Згідно з договором загальнообов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AP/4917609, який діяв станом на 20.03.2021 року, цивільно-правова відповідальність власника зазначеного тягача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна».

Про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду, в якій травмовано потерпілих, і яка відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) є страховим випадком, було належним чином повідомлено цього страховика.

Позивачі стверджують, що протягом лікування потерпілого ОСОБА_4 від травм, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в період з 20.03.2021 р. до 04.04 2021 р. ним понесені витрати на придбання лікарських засобів, лікування і встановлення блокуючи пластин для зламаних ключиці і кісток на загальну суму 27889, 90 грн., що підтверджується фіскальними, товарними чеками і квитанціями. Дані витрати згідно із законом зобов`язане відшкодувати ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

Моральна шкода, завдана злочином, потерпілим, полягає в такому.

Потерпілому ОСОБА_4 завдано численних тілесних ушкоджень. В зв`язку з цим йому 26.03.2021 р. проведено операцію МОС правого ключично-акроміального з?єднання пластинкою «LSP», а 01.04.2021 року проведено операцію МОС лівого гомілково-ступневого суглобу пластинкою «LSP» та гвинтами.

Перенести дві складні операції за такий короткий проміжок часу було вкрай важко для організму потерпілого. Крім цього, він потребує амбулаторного лікування та реабілітації до повного зрощення переломів, в подальшому очікується повторне оперативне лікування з приводу видалення металоконструкції. Також потерпілому рекомендовано санаторно-курортне лікування, ЛФК-масаж, розробка рухів у суглобах та відновлення працездатності.

Після виписки з медичного закладу ОСОБА_4 і до часу подачі даного позову відчуває наслідки нанесених йому травм: постійні болі; неможливість пересуватись без милиць; відсутність повного одужання; дискомфорт та больові відчуття під час масажів та реабілітаційних процедур. Все це спричиняло та продовжує спричиняти психологічні і душевні страждання, яких ОСОБА_4 зазнає протягом всього часу після завданих йому травм, на тілі потерпілого залишаються рубці внаслідок проведення хірургічних втручань. Крім того, невідомо наскільки дані травми і ушкодження вплинуть в майбутньому на можливість повноцінного його життя.

В позовній заяві також вказано що додаткові душевні страждання у ОСОБА_4 викликають дії обвинуваченого, який станом на час подання даного позову жодного разу не зустрівся з потерпілим, не намагався бодай частково відшкодувати завдану шкоду і навіть не попросив пробачення за скоєне.

Тому розмір відшкодування завданої моральної шкоди цей позивач оцінює у 200 000 грн.

Водночас слід зазначити, що згідно з п. 22.3. ст. 22 вищевказаного Закону потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у купки 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, оскільки потерпілим ОСОБА_4 витрачено на лікування 27889, 90 грн., то страховиком має бути виплачене відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 % від цієї суми, тобто 1 394, 49 грн.

Решту суми відшкодування моральної шкоди цьому потерпілому, тобто 198 605, 51 грн. (200000 - 1394,49 = 198605,51) слід стягнути з обвинуваченого як цивільного відповідача.

Крім цього, вчиненим обвинуваченим злочином завдано вищеописані тілесні ушкодження і потерпілій ОСОБА_5 , яка після виписки з лікувального закладу до часу подання даного позову відчуває наслідки нанесених їй травм, зокрема, постійні болі, дискомфорт та больові відчуття.

Крім цього, потерпіла значно обмежена у можливостях реалізовувати свої плани, в тому числі щодо роботи, оскільки здійснює нагляд за своїм чоловіком ОСОБА_4 , в тому числі вона змушена здійснювати придбання медикаментів, допомагати йому у повсякденному житті та побуті.

В позовній заяві також вказано що додаткові душевні страждання у ОСОБА_5 викликають дії обвинуваченого , який станом на час подання даного позову жодного разу не зустрівся з потерпілими, не намагався бодай частково відшкодувати завдану шкоду і навіть не попросив пробачення за скоєне

Враховуючи вищенаведене, розмір відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди ця позивач оцінює у 100 000 грн.

Крім того між адвокатом ОСОБА_6 і позивачем ОСОБА_4 17.05.2021 р. укладено договір про надання правової допомоги у даному кримінальному провадженні.

Витрати на правову допомогу, надану цим адвокатом, згідно з квитанцією від 17.05.2021 року № 435656 складають 28 000 грн., які на підставі положень п.1 ч.1 ст. 118, ч.2 ст.120 , ч.1 ст.124, ст.ст.368, 374 КПК України підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_4 .

Тому потерпілі у даному цивільному позові заявляють такі вимоги:

1.стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь позивача ОСОБА_4 майнову шкоду, яка складається з витрат, пов?язаних з його лікуванням, в розмірі 27 889, 90 коп., та 1 394, 49 грн. відшкодування моральної шкоди;

2.???стягнути з обвинуваченого на користь позивача ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в розмірі 198 605, 51 грн.;

3.стягнути з обвинуваченого на користь п озивача ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.;

Крім того, позивач ОСОБА_4 просить стягнути на його користь з обвинуваченого судові витрати на правову допомогу в розмірі 28 000 грн.

Не визнаючи позовних вимог, ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» надіслало відзив на позовну заяву, який до суду надійшов 04.11.2021 року. В обгрунтування заперечень проти позовних вимог до даного відповідача його представник у цьому відзиві зазначає, що вказаний сідловий тягач забезпечений в ПрАт «СК «Євроінс Україна» за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/4917609.

Відповідно п. 36.2. ст. 36 вищевказаного Закону страховик (МТСБУ)

протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов?язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатили його або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Проте, позивачі із заявою про виплату страхового відшкодування до вказаного страховика в досудовому порядку не звертались. Отже, інтереси позивачів цим відповідачем не були порушені, а, відтак, заявлені позовні вимоги до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» є передчасними.

Так, відповідно до п. 33-1.1 ст. 33-1 зазначеного Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов?язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

В п. 22.1. ст. 22 даного Закону зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок порожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи.

Беручи до уваги вищенаведене, представник ПрАТ «СК «Євроінс Україна» стверджує, що стороною позивачів не дотримано вимоги вказаного Закону, і в задоволенні позовних вимог до цього відповідача просить відмовити.

Суд, перевіривши обставини , на які сторони цивільного позову (їх представники) посилаються як на підстави своїх вимог і заперечень, дійшов таких висновків.

Відповідно до правил, передбачених ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що цивільним позивачем ОСОБА_4 не спростовано доводів представника цивільного відповідача, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про те, що стороною позивачів не надано жодних доказів на підтвердження факту звернення в досудовому порядку до цього страховика із заявою про виплати спірних страхових відшкодувань, і про те, що даним страховиком відмовлено у таких виплатах. Тому суд вважає обгрунтованими заперечення цього відповідача проти позовних вимог, оскільки в даному випадку ці вимоги є передчасними , і позивачем ОСОБА_4 не надано жодного доказу про порушення його прав ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Тому в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» слід відмовити в зв`язку з їх безпідставністю.

Щодо позовних вимог позивачів до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Згідно з пунктами 1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкого щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 2. ст. 1168 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка їі завдала: 1) якщо шкоди завдано каліци вом. іншим ушкодженням здоров?я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

В п.9. постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з

урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вище наведені позивачами підстави для відшкодування моральної шкоди та беручи до уваги передбачені законом та вироблені судовою практикою вимоги щодо визначення розміру такого відшкодування, в тому числі характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості , суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого на користь позивача ОСОБА_4 , слід визначити як 60 000 грн., а на користь позивача ОСОБА_5 - 40 000 грн.

Водночас слід зазначити, що згідно з п. 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п. 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки позивачем ОСОБА_4 вказано, що він претендує на отримання від ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 394, 49 грн., то саме на цю суму слід зменшити визначений розмір відшкодування моральної шкоди. Отже, остаточний розмір такого відшкодування суд визначає як 58 605, 51 грн. (60 000 - 1 394, 49).

Вимоги в іншій частині суд вважає надто завищеними і недоведеними в процесі судового розгляду. Таким чином, позовні вимоги потерпілих підлягають частковому задоволенню.

Крім того, відповідно п.1 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються також із витрат на правову допомогу.

Згідно із ч.2 ст. 120 цього Кодексу витрати, пов?язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи. щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний.

У ч.1 ст. 124 КПК України вказано, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно з п.13 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

У п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України вказано, що у резолютивній частині вироку, крім вирішення інших питань, зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до правил, передбачених п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, в зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог розмір витрат потерпілого ОСОБА_4 на оплату правової допомоги , який підлягає відшкодуванню, слід визначити як 15 000 грн.

Крім того, з обвинуваченого слід стягнути на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальному розмірі 14 906, 53 грн.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до правил ст.100 КПК України.

При цьому суд вважає за необхідне передати до набрання вироком законної сили на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Коломийського районного відділу поліції ГУ НП України в Івано-Франківській області вилучений в процесі судового розгляду тахограф.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.100, 124 128,129,174, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цивільний позов потерпілих задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , 58 605 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот п`ять) гривень 51 копійку відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , 40 000 (сорок тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

В задоволенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в іншій частині відмовити в зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень судових витрат, понесених на оплату правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальному розмірі 14 906 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот шість) гривень 53 копійки.

Скасувати арешт, накладений на:

автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transporter T4», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », та свідоцтво про його реєстрацію, відповідно до якого вказаний транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_11 , с. Вікно Городенківської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області, та повернути це майно вказаному власнику;

- сідловий тягач марки «DAF FT XF 95.480», реєстраційний номер « НОМЕР_6 », його ліве переднє колесо та свідоцтво « НОМЕР_7 » про реєстрацію цього транспортного засобу, відповідно до якого останній зареєстровано за ОСОБА_9 , жителем с. Тюдів Косівського району Івано-Франківської області, та повернути це майно вказаному власнику;

- спеціалізований напівпричеп марки «DESOT», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », та свідоцтво " НОМЕР_8 " про його реєстрацію, відповідно до якого вказане майно зареєстровано за ОСОБА_12 , жителькою с. Тюдів Косівського району Івано-Франківської області, та повернути це майно вказаному власнику.

До набрання вироком законної сили передати на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Коломийського районного відділу поліції ГУ НП України в Івано-Франківській області тахограф, вилучений із сідлового тягача марки «DAF FT XF 95.480», реєстраційний номер « НОМЕР_6 ».

Після набрання вироком законної сили повернути тахограф, вилучений із сідлового тягача марки «DAF FT XF 95.480», реєстраційний номер « НОМЕР_6 », власнику цього транспортного засобу ОСОБА_9 , жителю с. Тюдів Косівського району Івано-Франківської області

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя ОСОБА_1 .