Справа № 202/7301/23
Провадження № 1-кп/202/712/2023
УХВАЛА

Іменем України

24 квітня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000608 від 01.10.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

Обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 24.04.2023 року.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , яке мотивоване тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 просить у задоволенні клопотання відмовити та обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи свої вимоги захисник зазначає, що ризики, викладені у клопотанні прокурора, є недоведеними, не підтверджуються жодними доказами, якими обґрунтовується клопотання, та ґрунтуються на припущеннях. Звертає увагу, що у іншому кримінальному провадженні, де до обвинуваченого застосувався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, жодного разу покладені на нього обов`язки ним порушено не було, захисник посилається на необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 255-1 КК України., Зазначає, що ризики, викладені у клопотанні, є необґрунтованими.

Зазначає, що обвинувачений хворіє, а в умовах слідчого ізолятору відсутнє належне медичне обстеження та відповідне лікування.

Заслухавши доводи, прокурора, захисника та обвинуваченого, дослідивши надані матеріали, суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

24 лютого 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.2 ст.255-1 КК України, що виразилося у встановленні або поширенні в суспільстві злочинного впливу.

Суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України, враховує тяжкість та обставини злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів, покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим, у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, дані про особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, його вік, стан його здоров`я, сімейний стан, міцність соціальних зв`язків, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, що підтверджується вчиненням ним зазначеного кримінального правопорушення у період проведення досудового розслідування по іншому кримінальному провадженню.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи захисника про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_5 та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, стороною захисту не наведено.

Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_5 має постійне місце мешкання на території м. Кривого Рогу, раніше не судимий, а також на те, що стосовно ОСОБА_5 вже було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та останній жодного разу не порушив покладені на нього обов`язки, слід зазначити, що вказані обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, при цьому суд враховує, що кримінальне правопорушення по даному провадженню ОСОБА_5 вчинено у період проведення досудового розслідування по іншому кримінальному провадженню за його обвинуваченням.

Щодо посилання захисника на необґрунтованість обвинувачення, то слід зазначити, що зазначені доводи фактично стосуються питань доведеності винуватості, оцінки доказів та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, надання оцінки чому, відповідно кримінального процесуального закону, відбувається на іншій стадії кримінального провадження, а саме, при ухваленні судового рішення по суті справи.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу суд не вбачає з огляду на вищевикладені мотиви.

На підставі наведеного суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки останній довів обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, суд приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до п.4 ч.4 ст.183 КПК України суд при поставленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України.

Враховуючи характер, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що визначення можливості внесення застави в даному випадку не зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків.

Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -

Постановив :

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_5 , обвинуваченому за ч. 2 ст. 255-1 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22.06.2023 року, включно, без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Головуючий: ОСОБА_6