Дата документу 19.09.2023Справа № 554/8655/23
У Х В А Л А

19 вересня 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на повідомлення дізнавача СД ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про підозру у кримінальному провадженні № 0001152 від 22 листопада 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, в порядку ст. 303 КПК України,

в с т а н о в и в:

15 вересня 2023 року до провадження слідчого судді надійшла вищезазначена скарга, в якій адвокат ОСОБА_3 просить скасувати повідомлення про підозру від 10 березня 2023 року ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у вищевказаному кримінальному провадженні.

В обґрунтування скарги зазначив, що 10 березня 2023 року дізнавач СД ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області нібито повідомив про підозру ОСОБА_4 у вчиненні останнім кримінального правопорушення за фактом спричинення 13 листопада 2022 року в м. Полтава по вул. Гоголя, 22 тілесного ушкодження ОСОБА_6 . Вважав, що ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного, так як він не отримував повідомлення про підозру та будь-які докази про направлення повідомлення в матеріалах кримінального провадження відсутні. Зазначив також про те, що органами досудового розслідування встановлено, що з 15 березня 2022 року ОСОБА_7 не перебуває на території України, але жодних заходів для належного повідомлення та виклик останнього в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України вжито не було. Натомість, було вчинено лише формальні дії та оголошено в розшук «підозрюваного». Наголосив на тому, що на повідомленні про підозру від 10 березня 2023 року відсутній підпис ОСОБА_4 про отримання повідомлення про підозру, а також відсутні докази отримання ним пам`ятки про права та обов`язки підозрюваного та відповідно роз`яснення йому процесуальних прав та обов`язків. Зазначив також про те, що дружина та донька останнього мешкають також закордоном разом з ним в Німеччині. В квартирі АДРЕСА_1 , куди направлялися повістки про виклик дізнавачем, ніхто не проживає, та ця квартира наразі реалізована. Вважав, що сам факт складання письмового тексту повідомлення про підозру без його безпосереднього вручення відповідною особою не може бути розцінений як виконання нею всього комплексу дій, що охоплюють поняття «здійснити повідомлення про підозру», в зв`язку з чим, з огляду на недотримання дізнавачем та прокурором процедури вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, датованого 10 березня 2023 року, просив скасувати його.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з мотивів, наведених у ній.

Старший дізнавач СД ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, в якій категорично заперечив проти вимог скарги та просив відмовити в її задоволенні. Надав суду матеріали кримінального провадження № 0001152 від 22 листопада 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Неявка суб`єкту оскарження відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно положень ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлено, що СД ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001152 від 22 листопада 2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

10 березня 2023 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Того ж дня, відповідно до постанови дізнавача оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 . Як слідує зі змісту цієї постанови, в ході досудового розслідування згідно відомостей «Аркан ЦП» від 25 лютого 2023 року встановлено, що ОСОБА_4 виїхав з території України 15 березня 2022 року через пункт перетину «Малі Селменці» та з того часу через пункти ДПСУ державний кордон в зворотному напрямку не перетинав.

В цей же день, згідно постанови дізнавача досудове розслідування у кримінальному провадженні на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України зупинено.

Відповідно до ч. ч. 1 і 8 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Підозрюваному, обвинуваченому вручається пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки одночасно з їх повідомленням особою, яка здійснює таке повідомлення.

Згідно ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Відповідно до ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Згідно ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом із тим, статтею 111 КПК України встановлено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених КПК України, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Згідно положень ч. ч. 1 і 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, відповідно до вимог ч. 7 ст. 135 КПК України вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Відповідно до ст. 136 КПК України, положення якої слід застосовувати і при здійсненні повідомлення про підозру, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручене не було.

Водночас, слідчий суддя вважає, що на час складання повідомлення про підозру, дізнавачем не було вжито всіх можливих в даному випадку заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.

Зокрема, як слідує з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування згідно відомостей «Аркан ЦП» від 25 лютого 2023 року встановлено, що ОСОБА_4 виїхав з території України 15 березня 2022 року через пункт перетину «Малі Селменці» та з того часу через пропускні пункти ДПСУ державний кордон в зворотному напрямку не перетинав.

Даних про повідомлення ОСОБА_4 шляхом вручення згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, чи за допомогою дипломатичного (консульського) представництва, як того вимагає кримінальний процесуальний закон, матеріали кримінального провадження не містять.

Слідчий суддя приймає до уваги той факт, що в органу досудового розслідування за наявності виключно інформації щодо виїзду останнього закордон, відсутні будь-які дані щодо конкретного місця проживання (перебування) останнього за межами території України. Наведене зумовлює обов`язкове дотримання органом досудового розслідування, в першу чергу, вимог процедури вручення повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 135 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що 14 січня 2022 року в своїх поясненнях ОСОБА_4 , відмовившись надавати пояснення та свідчити проти себе на підставі ст. 63 Конституції України, повідомив, що мешкає в АДРЕСА_2 . При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, всі поштові відправлення направлялися ОСОБА_4 лише за місцем його реєстрації в АДРЕСА_2 , що не може безумовно свідчити про належне повідомлення ОСОБА_4 , з огляду на те, що на момент їх направлення органу досудового розслідування було достовірно відомо про відсутність ОСОБА_4 за місцем його реєстрації та на території України в цілому.

Будь-яких повідомлень поштовим шляхом за адресою вказаного останнім місця проживання в АДРЕСА_3 ОСОБА_4 не направлялося, що в своїй сукупності не може безперечно свідчити про належний виклик останнього.

Інформації про те, що дружина останнього ОСОБА_9 , та його донька ОСОБА_10 , на момент направлення їм повідомлень мешкали в АДРЕСА_2 матеріали провадження не містять. Як наголосив адвокат в судовому засіданні, останні разом із ОСОБА_4 проживають закордоном. Даних про вручення їм чи іншим членам сім`ї ОСОБА_4 під розписку будь-яких повідомлень матеріали провадження також не містять.

Водночас, матеріали провадження взагалі не містять і доказів дійсного направлення повісток про виклик до дізнавача та повідомлення про підозру, так як ні квитанції про направлення вказаних повідомлень, ні рекомендовані повідомлення про вручення поштового повідомлення, виплату поштового переказу не містять опису вкладення, що унеможливлює ідентифікацію їх змісту.

За наявності в розпорядженні дізнавача контактних номерів телефонів названих осіб, що слідує зі змісту протоколів допиту свідків від 14 січня 2021 року та пояснень ОСОБА_4 від 14 січня 2022 року, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що органом досудового розслідування здійснювалися спроби їх повідомлення за допомогою засобів мобільного зв`язку, в тому числі шляхом СМС-повідомлень в мобільних додатках для передавання повідомлень.

Жодних відомостей про повідомлення ОСОБА_4 будь-яким іншим чином матеріали провадження не містять.

З огляду на викладене суд констатує, що даних про повідомлення ОСОБА_4 в порядку ч. 2 ст. 135 КПК України, зокрема шляхом вручення під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з ним проживає, або житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання матеріали кримінального провадження не містять.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що визначений нормами КПК України процесуальний порядок вручення повідомлення про підозру дізнавачем з вищезазначених підстав дотриманий не був.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що стороною обвинувачення не було вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений нормами КПК України для вручення повідомлень, тобто не було здійснено таких документально підтверджених дій, за наслідками яких, особа об`єктивно мала можливість дізнатися про початок її кримінального переслідування.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права в кримінальному провадженні застосувається з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини підозра є частиною більш широкого поняття обвинувачення, яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У справі Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини (рішення від 15 липня 1982 року, скарга № 8130/78) Європейський суд з прав людини констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказує, що повідомлення будь-кого про висунуті проти нього обвинувачення є правовим актом такого значення, що здійснювати його треба з дотриманням тих формальних і змістовних умов, які здатні забезпечити ефективне здійснення прав обвинуваченого, що до того ж чітко випливає з підпункту (а) п. 3 ст. 6 Конвенції; нечіткої і неофіційної для цього інформації не досить (Somogyi проти Італії, п. 75).

З огляду на зазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, так як під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак, має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Викладене свідчить про обов`язковість невідкладного повідомлення про підозру особі в усіх випадках поводження з нею як з підозрюваною.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження, в тому числі є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, та, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед слідчим, дізнавачем, прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.

Виходячи із викладеного, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру належним чином виключно в порядку, визначеному нормами КПК України.

Натомість, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що доводи скарги щодо безумовного порушення органом досудового розслідування вимог КПК України під час здійснення вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 є слушними та знайшли своє об`єктивне підтвердження під час судового розгляду справи.

Встановлені під час судового розгляду фактичні обставини дають підстави слідчому судді дійти висновку, що органом досудового розслідування було порушено вимоги ст. ст. 111, 135 і 278 КПК України під час здійснення повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з чим письмове повідомлення про підозру від 10 березня 2023 року підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення скарги захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 303 і 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на повідомлення про підозру задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 10 березня 2023 року у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у кримінальному провадженні № 0001152 від 22 листопада 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_11