Справа № 463/2440/21
Провадження № 1-кс/463/3216/23
У Х В А Л А

про скасування арешту майна

11 травня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 30.03.2021 року у кримінальному провадженні за № 0002117 від 30.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Клопотання мотивує тим, що 30.03.2021 року ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002117 від 30.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення 24.03.2021 обшуку в квартирі АДРЕСА_1 . Так, кримінальне провадження за № 0002117 від 30.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, було закрито 06.04.2023 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Зазначає, що підстави для подальшого обмеження права власності відпали, оскільки кримінальне провадження закрито, тому арешт майна підлягає скасуванню.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 на адресу суду скеровано копію постанови про закриття кримінального провадження за № 0002117 від 30.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Враховуючи те, що в судове засідання учасники процесу не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання, а тому, слідчий суддя вважає за можливим розглянути клопотання у їх відсутності, відповідно до вимог ст.174 КПК України на підставі наявних у справі документів.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові перебували матеріали кримінального провадження за № 0002117 від 30.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 30.03.2021 року, накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення 24.03.2021 року обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон марки «LGE400»IMEI: НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл»; ноутбук марки «HP» модель 250 G7 с/н: CND042350B; флеш-носій «Apacer»; банківську карту «Дельта Банк» № НОМЕР_2 ; банківську карту «Дельта Банк» № НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Iphone» модель«5» IMEI: НОМЕР_4 ; тримач для сім-карти мобільного оператора «Київстар»; договір № 121120/01 SSTB0026, заява на видачу готівки № 62476507 від 17.11.2020, квитанція № 62476514 від 17.11.2020; банківська карта «КредоБанк» № НОМЕР_5 .

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Як встановлено слідчим суддею, однією з підстав накладення арешту на майно було те, що зазначене майно може мати значення речових доказів у кримінальному провадженні за № 0002117 від 30.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Постановою слідчого ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові від 06.04.2023 року, прийнято рішення про закриття кримінального провадження за № 0002117 від 30.09.2020 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Подальше утримання під арештом майна, власником якого є ОСОБА_3 , не вбачається за доцільне, оскільки порушує баланс між втручанням у права та свободи особи і потребами досудового розслідування.

Кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини. Зокрема, після прийняття процесуального рішення у вигляді закриття кримінального провадження, арешт майна, застосований у кримінальному провадженні як засіб його забезпечення, втрачає відповідну концептуальну властивість.

Враховуючи вищенаведене, оскільки закриття кримінального провадження свідчить про те, що потреба у подальшому застосуванні арешту майна відпала, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає до часткового задоволення, а саме, слід скасувати арешт на майно в частині арешту мобільного телефону марки «LGE400»IMEI: НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл»; ноутбуку марки «HP» модель 250 G7 с/н: CND042350B; флеш-носія «Apacer»; банківської карти «Дельта Банк» № НОМЕР_2 ; банківської карти «Дельта Банк» № НОМЕР_3 ; мобільного телефону марки «Iphone» модель«5» IMEI: НОМЕР_4 ; тримача для сім-карти мобільного оператора «Київстар»; договору № 121120/01 SSTB0026, заяви на видачу готівки № 62476507 від 17.11.2020, квитанції № 62476514 від 17.11.2020; банківська карта «КредоБанк» № НОМЕР_5 , в іншій частині відмовити у зв`язку із тим, що арешт на мишку до ноутбуку Logitech M185 Grey, ухвалою слідчого судді не накладався.

Керуючись ст.ст.173-175, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у межах кримінального провадження за № 0002117 від 30.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 30.03.2021 року в межах кримінального провадження за № 0002117 від 30.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України на наступне майно, а саме: мобільний телефон марки «LGE400»IMEI: НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл»; ноутбук марки «HP» модель 250 G7 с/н: CND042350B; флеш-носій «Apacer»; банківську карту «Дельта Банк» № НОМЕР_2 ; банківську карту «Дельта Банк» № НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Iphone» модель «5» IMEI: НОМЕР_4 ; тримач для сім-карти мобільного оператора «Київстар»; договір №121120/01 SSTB0026, заява на видачу готівки № 62476507 від 17.11.2020, квитанція № 62476514 від 17.11.2020; банківська карта «КредоБанк» № НОМЕР_5 .

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові повернути зазначене вище майно законному володільцю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1