Справа № 359/6795/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2023 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суд Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання прокурора про дозвіл на затримання з метою приводу в кримінальному провадженні №0000263 від 25.06.2014 року

ВСТАНОВИВ:

До суду із даним клопотанням звернувся прокурор Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .. Свої вимоги обґрунтував тим, що 22 лютого 2014 року, приблизно в період з 01 години по 04 годину (точного часу досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, переслідуючи мету відкритого заволодіння чужим майном, через паркан перелізли до господарства, належного ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_5 залишився зовні біля будинку останньої, а ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 шляхом розбиття віконного скла, через вікно проникли до вищевказаного жилого будинку, де відкрито заволоділи належними ОСОБА_7 грошима в сумі 150 гривень та мобільним телефоном марки «Нокіа 1100», вартістю 60 гривень, в якому знаходився стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 10 гривень, на рахунку якого знаходилися кошти в сумі 15 гривень, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 235 гривень.

Крім цього, 23 лютого 2014 року, близько 20 години, знаходячись на 110 кілометрі автодороги сполученням «Київ-Харків» поблизу села Черняхівка Яготинського району Київської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, за попередньою змовою між собою, з метою заволодіння чужим майном підійшли до автомобіля марки «ИЖ-2715011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому знаходився ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 , застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, здійснив один постріл з обрізу мисливської гладкоствольної зброї 16-го калібру через праве пасажирське скло вказаного автомобіля, у якому знаходився ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 витягнули потерпілого ОСОБА_8 через опущено скло водійських дверей автомобіля на вулицю. Після цього ОСОБА_8 намагався втекти, але його наздогнав ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 та вдаривши потерпілого в спину невстановленим предметом, повалили його на землю, після чого під погрозою застосування обрізу мисливської зброї, діючи умисно та з корисливих мотивів, почали вимагати від ОСОБА_8 передати їм гроші.

Дізнавшись від потерпілого, що гроші знаходяться у його куртці, яка залишилися у автомобілі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за допомогою липкої стрічки зв`язали потерпілому ОСОБА_8 руки, ноги та заклеїли рот. Повернувшись до автомобіля потерпілого, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заволоділи майном потерпілого ОСОБА_8 , а саме: грошима в сумі 1900 гривень, мобільним телефоном марки «Флай Z 110», у якому знаходилася картка мобільного оператора «Лайф», зимовою курткою, рюкзаком, радіоприймачем марки «КІРО».

В результаті вказаних протиправних дій потерпілому ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 57/д від 21.03.2014 року, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення верхньої третини правого передпліччя, відкритого 3-го ступеня з дефектом ліктьової кістки перелому верхньої третини ліктьової кістки, які характерні для кучної дії компактної твердої речовини, яка володіє високою кінетичною енергією. Виявлені ушкодження могли утворитися при пострілі з рушниці та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою розладу здоров`я понад 21 добу.

ОСОБА_6 оголошено про підозру 07.05.2015 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.

08.04.2014 слідчим Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_6 оголошено в розшук.

23.07.2015 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено, в зв`язку з розшуком останнього.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, повністю обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Підозрюваний ОСОБА_6 будучи раніше судимим вчинив злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. З ст. 186 КК України - на строк від 4 до 8 років; ч. 2 ст. 187 КК України - на строк від 7 до 10 років із конфіскацією майна). Підозрюваний ОСОБА_6 під острахом отримання реального покарання у виді позбавлення волі може переховуватися від органу досудового розслідування, суду; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих та свідків. Йому достовірно відомо місце проживання останніх, а тому він може незаконно впливати на них, змушуючи їх, із застосуванням фізичного чи психологічного примусу, змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань у суді.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне: зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч.2 ст.187 КК України.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Органом досудового розслідування подано до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

На даний час місцезнаходження ОСОБА_6 не відоме.

Прокурор в судовому засіданні повністю підтримав подане клопотання, пославшись на обставини викладені в ньому та зазначив, що одночасно до Бориспільського міськрайонного суду подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_6 .

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість поданого клопотання виходячи з наступного.

За ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане:1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Відповідно до ч.3.ст.188 КПК України прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.

Враховуючи наведене приходжу до висновку, що вимоги КПК України в частині подання клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу дотримано.

За ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи обставини поданого клопотання та докази додані до нього приходжу до висновку, що прокурором доведено що незастосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_6 надасть можливість йому переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Тобто прокурором, доведено наявність ризику передбаченого п.1.ч.1 ст.177 КПК України.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:підозрюваний будучи обізнаним про покарання, що загрожує за вчинення інкримінованого йому злочину, а також те, що він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди і зник на автомобілі в невідомому напрямку з метою ухилення від кримінальної відповідальності, він може переховуватися від органу досудового розслідування.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи вищевикладене, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах "Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства" від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

З огляду на це, слідчий суддя вважає що підозра є обгрунтованою та підтверджується: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 від 22.02.2014; протоколом огляду місця події від 22.02.2014; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 24.02.2014; висновком товарознавчої експертизи №918/919/14-24; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 22.03.2014; рапортом оперативного чергового Яготинського РВ ГУМВС України в Київській області від 23.02.2014; протоколом огляду місця події від 23.02.2014; висновком експерта № 57/д від 21.03.2014; висновком товарознавчої експертизи від 06.05.2014; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 18.04.2014; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 23.06.2014; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 від 23.06.2014; вироком Яготинського районного суду від 01.12.2014 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнано винними та засуджено за ч. З ст. 186, ч. 2 ст. 187, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Враховуючи викладене, клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 188-190 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу.

Виконання ухвали про здійснення приводу доручити Бориспільському РУП ГУ НП в Київській області та працівникам Національної поліції України.

Термін дії ухвали слідчого судді становить 6 місяців, тобто до 14.01.2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 18.07.2023 року о 14 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1