Справа № 635/670/23
Провадження № 1-в/635/56/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, проживає по АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 1) 24.12.2007 вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10.04.2010 після відбуття покарання; 2) 24.07.2012 вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 29.04.2016 ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.04.2016 умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 10 днів; 3) 31.03.2020 вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71, ч. 4 ст.81 КК України до 3 років 5 місяців 10 днів позбавлення волі, відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 115, ст. 128, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 8 років 6 міс. позбавлення волі,

про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання,

УССТАНОВИВ:

до Харківського районного суду Харківської області із клопотанням звернувся засуджений ОСОБА_4 , в якому просить зарахувати в строк відбування покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22 вересня 2021 року строк попереднього ув`язнення в період з моменту його затримання 16.10.2019 року до набрання вироком законної сили 23.10.2021 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання та пояснив, що відбуває покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22 вересня 2021 року, яким в тому числі призначено покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України з частковим приєднанням покарання за вироком від 31.03.2020 Ізюмського міськрайонного суду Харківської області. При цьому попередній вирок ухвалено за злочин, вчинений засудженим у 2016 року, але до цього часу попереднє ув`язнення зараховано лише за правилами один день тримання під вартою за один день позбавлення волі, тому своє клопотання просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Вислухавши в судовому засіданні доводи учасників судового розгляду та дослідивши надані матеріали і особову справу засудженого, судом встановлено наступне.

Засуджений ОСОБА_5 , відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 115, ст. 128, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 8 років 6 міс. позбавлення волі.

Цим вироком за правилами ч. 4 ст. 70 КК України ухвалено шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком і за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31.03.2020, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців та попереднє ув`язнення з дня затримання до дня набрання вироком законної сили, у тому числі й частково відбуте покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31.03.2020, зарахувати у строк покарання день за день.

Із змісту вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31.03.2020 вбачається, що ОСОБА_5 на теперішній час відбуває покарання в тому числі за злочин, вчинений влітку 2016 року.

В період розгляду справ Балаклійським районним судом Харківської області і Ізюмський районним судом Харківської області ОСОБА_5 тримався під вартою з 16.10.2019 року в зв`язку з обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком Балаклійського районного суду Харківської області законної сили 23.10.2021 року. Зазначений термін є попереднім ув`язненням.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, що діє на час розгляду клопотання засудженого передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Але в даному випадку слід керуватися законом, що передбачає правила призначення покарання та порядок зарахування в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення, який діяв у часі на час вчинення злочину і поліпшує становище засудженого.

Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду (справа № 663/537/17, провадження № 13-31кс18), в якій зокрема заначено, що вирішуючи питання щодо дії в часі положень ч.5 ст.72 КК України, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити таке. Питання темпоральної дії (тобто дії у часі) закону про кримінальну відповідальність врегульоване ст. 4 і 5 КК України. Залежно від напряму дії нормативно-правових актів у часі (в т.ч. й закону про кримінальну відповідальність) дія закону в часі може бути прямою, зворотною або переживаючою (ультраактивною). Пряма дія полягає в тому, що новий нормативно-правовий акт або нова правова норма поширюється на факти й правовідносини, що виникли та/або існують після набрання ним чинності. Зворотна дія полягає в тому, що новий нормативно-правовий акт або нова правова норма застосовується до фактів та правовідносин, які існували до набрання цим актом (нормою) чинності. Переживаюча дія полягає в тому, що правова норма продовжує свою дію після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини. Відповідно до ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину згідно із ч.3 ст.4 КК України визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст.4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її). Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі. Так, відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч.4 ст.5 КК України). Згідно із ч.4 ст.5 КК України коли закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів і наступні його редакції в силу погіршення кримінально-правового становища особи зворотної дії не мають, до правовідносин застосовується той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. У такому випадку йдеться про застосування так званого проміжного закону закону, що набув чинності після вчинення злочину, але втратив чинність до моменту прийняття рішення у справі. Із системного тлумачення норми ч.4 ст.5 КК України випливає, що «проміжний» закон про кримінальну відповідальність, який встановлює найбільш сприятливі умови для особи порівняно з «наступним» («наступними») законом (законами), який погіршує кримінально-правове становище особи, має так звану переживаючу (ультраактивну) дію. Відповідно до ч.2 ст.4 КК України чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначається щодо злочинності, караності, а також інших кримінально-правових наслідків діяння. Варіанти темпоральної дії закону про кримінальну відповідальність у часі законодавець виділяє також і в ст. 5 КК України, що нерозривно пов`язана та застосовується в системному взаємозв`язку зі ст.4 цього Кодексу залежно від трьох умов: чи цей закон скасовує (або встановлює) злочинність діяння, пом`якшує (чи посилює) кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує (чи погіршує) становище особи. Ці норми кореспонують з нормою ст.58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Вжиті законодавцем словосполучення «інші кримінально-правові наслідки діяння», а також «поліпшення (чи погіршення) становища особи іншим чином» охоплюють собою всі інші кримінально-правові наслідки діяння, окрім злочинності й караності, та всі можливі аспекти впливу на кримінально-правове становище особи, в якому вона опиняється внаслідок вчинення нею злочину. «Іншими кримінально-правовими наслідками діяння» можуть визнаватися будь-які передбачені КК України примусові заходи кримінально-правового характеру, здатні змінити (поліпшити чи погіршити) кримінально-правове становище особи. Перелік таких наслідків та аспектів кримінально-правового становища особи не є вичерпним і охоплює, зокрема, зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання. На необхідність такого широкого тлумачення вказують вжиті законодавцем слова «інші», «іншим чином» у ст. 4, 5 КК України. Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 цього Кодексу, є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні ч.2 ст.4 КК України. Підставою для такого твердження є те, що інститут зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання впливає на кримінально-правове становище особи (покращує або погіршує його).

Враховуючи той факт, що вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22 вересня 2021 року ОСОБА_5 засуджений і відбуває покарання в тому числі за злочин, вчинений влітку 2016 року, відповідно до правил, передбачених ст. 5 КК України, при вирішенні питання про порядок зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання, застосуванню підлягає закон, що пом`якшує становище засудженого, а саме застосуванню підлягають правила ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-УІІІ «Про внесення звім до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)».

Так, згідно до зазначеної норми законом передбачалось наступне.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зі змінами, внесеними Законом України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зі змінами, внесеними Законом України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

З огляду на наведене суд вважає, що строк попереднього ув`язнення засудженому вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 115, ст. 128, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 8 років 6 міс. позбавлення волі ОСОБА_5 , а саме з моменту його затримання 16 жовтня 2019 року до день набрання вироком законної сили 23 жовтня 2021 року слід зарахувати в строк відбування покарання за цим вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому клопотання засудженого суд задовольняє.

Керуючись ст. ст. 537-539 КПК України, ч. ч. 1, 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-УІІІ «Про внесення звім до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)», суд

ПОСТАНОВИВ:

засудженому ОСОБА_5 зарахувати в строк відбування покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22 вересня 2021 року строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання 16 жовтня 2019 року до день набрання вироком законної сили 23 жовтня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1