Справа № 545/1783/23
Провадження № 1-в/545/366/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шахунья Шахунського району Нижегородської області російської федерації, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, до засудження не працювала, фактично мешкала у АДРЕСА_1 , зареєстрована у АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше засуджувалась:

01.03.2004 Лисичанським міським судом Луганської області за ст.185 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст.75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки;

14.05.2004 Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнена 27.07.2005 постановою Збаразького районного суду Тернопільської області на підставі ст. 1 п. «е» Закону України «Про амністію» від 31.05.2005;

06.03.2006 Лисичанським міським судом Луганської області за ст.185 ч.3, 309 ч.1, 70 ч.1, 71 КК України остаточно до 3 років 3 місяців позбавлення волі (частково приєднано покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 01.03.2004), звільнена 06.02.2009 по відбуттю строку покарання;

22.06.2010 Попаснянським районним судом Луганської області за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком 3 роки;

16.09.2010 Попаснянським районним судом Луганської області за ст.185 ч.2, 277 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком 3 роки;

17.06.2013 Попаснянським районним судом Луганської області за ст.185 ч.2, 71 КК України остаточно до 5 років 6 місяців позбавлення волі (частково приєднано покарання за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 16.09.2010), 06.09.2018 звільнена за відбуттям строку покарання;

04.06.2019 Попаснянським районним судом Луганської області за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком 3 роки,

засудженої: 23.04.2020 Попаснянським районним судом Луганської області за ст.185 ч.3, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі

про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання

у с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженої ОСОБА_4 в обґрунтування подання посилаються на те, що вона сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Представник адміністрації, засуджена у судове засідання не з`явились, просили розгляд справи проводити за їх відсутності.

Прокурор проти задоволення подання заперечував, зазначив, що засуджена неодноразово судима, вірних висновків не робить, за час відбування покарання характеризується нестабільною поведінкою.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд зазначає на таке.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2020 «про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як встановлено судом, що ОСОБА_4 засуджена 23.04.2020 Попаснянським районним судом Луганської області за ст.185 ч.3, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження скоєння нових злочинів. Дострокове звільнення завжди пов`язане з достроковим виправленням засудженого. Засуджений має усвідомлювати, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого та його бездоганної поведінки.

ОСОБА_4 засуджена 23.04.2020 Попаснянським районним судом Луганської області за ст.185 ч.3, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 15.03.2021 року, кінець строку 26.10.2024 року.

Засуджена відбуває покарання в державні установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)», заохочення до засудженої почали застосовуватися з липня 2021, має 5 заохочень, стягнень не має, характеризується добре, працевлаштована швачкою, до роботи відноситься добре, сплачує аліменти за виконавчим листом, характеризується добре, неконфліктна. До складу злочинної ієрархії не відноситься, злочинні «традиції» не підтримує, не прагне до лідерства, жаргоном не володіє.

Разом з тим, засуджена має 8 судимостей, між якими мають місце незначні проміжки у часі, неодноразово відбувала покарання в місцях позбавлення волі і знов вчиняла кримінальні правопорушення. Заохочення має за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та Правилами внутрішнього розпорядку, що є її обов`язком як засудженої.

Суд звертає увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого на протязі всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Проте такої «бездоганної» поведінки засудженої на протязі строку відбування покарання, судом не встановлено.

З огляду на характер застосованих відносно засудженої заохочень та їх періодичність суд доходить висновку, що заохочення носять однотипний характер, що є недостатнім для доведення його ступеню виправлення впродовж усього строку відбування покарання.

Отже, ці обставини можуть свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженої, проте не дають підстав вважати, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_4 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженою призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про її виправлення та сумлінне ставлення останньої до праці.

З огляду на викладене, подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженої ОСОБА_4 відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ