ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
Справа № 953/1767/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/711/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.197-1 КК України
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження заапеляційною скаргою прокурора на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_10 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 197-1 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205 від 17 вересня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.197-1 КК України, - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Суд першої інстанції вказав, щоу підготовчому судовому засіданні стороною захисту подано клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Як установлено судовим розглядом та не заперечується сторонами кримінального провадження, ОСОБА_10 обвинувачується органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме: у самовільному зайнятті земельної ділянки, вчинене групою осіб, вчиненому у грудні 2019 року.

Санкція ч. 2 ст. 197-1 КК України, як станом на грудень 2019 року, так і на час розгляду цього клопотання судом, передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років або позбавленням волі на строк до двох років.

З огляду на те, що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_10 нетяжкого злочину (грудень 2019 року) минуло понад три роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання сторони захисту та звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 197-1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В апеляційній скарзі, після зміни доводів, прокурор просить скасувати ухвалу у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню та повернути обвинувальний акт для проведення судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурорів, які проси задовольнити апеляційну скаргу, думку ОСОБА_10 та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, зокрема, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, минуло три роки.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковано, як самовільне зайняття земельної ділянки вчиненому групою осіб, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 197-1 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років або позбавленням волі на строк до двох років.

Відтак, згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України, віднесено до нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до чотирьох років або позбавленням волі на строк до двох років.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд застосував норму закону України про кримінальну відповідальність, яка не підлягала застосуванню з огляду на те, що інкриміноване ОСОБА_10 кримінальне правопорушення є триваючим, є безпідставними.

Колегія суддів виходить з того, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки. А самовільне зайняття ділянки - це активні протиправні дії по заволодінню всупереч встановленому порядку земельної ділянки яка належить іншій особі (фізичній чи юридичній) на праві власності чи інших законних підставах.

Самовільне зайняття земельної ділянки з об`єктивної сторони може полягати у різних діях в даному випадку, як зазначено в обвинувальному акті, у незаконному огороджуванні ділянки, що відбулось в грудні 2019 року.

Враховуючи викладене, злочин, передбачений ст. 197-1 КК України, визнається закінченим з моменту самовільного зайняття ділянки і настання вказаних суспільно небезпечних наслідків.

Таким чином, оскільки з дня вчинення ОСОБА_10 нетяжкого злочину, грудень 2019 року, як зазначено в обвинувальному акті, минуло понад три роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання сторони захисту та звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 197-1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді