Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/3056/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000377 від 10.08.2020, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Овруч, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, одруженої, не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

9 серпня 2020 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_9 та її співмешканець ОСОБА_10 знаходилися за місцем свого спільного проживання, а саме: в приміщенні житлової квартири АДРЕСА_2 , де спільно вживали алкогольні напої. В цей час між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_10 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх подальших дій та передбачаючи їх можливі наслідки, ОСОБА_11 в зазначеній кімнаті квартири з поверхні столу схопила кухонний ніж, з яким наблизилася до ОСОБА_10 , котрий на той час сидів на стільці за столом, та клинком ножа умисно із значною силою прикладання нанесла останньому один удар в область розташування життєво-важливих органів, а саме: в ділянку грудної клітки, і таким чином умисно вбила потерпілого ОСОБА_10 ..

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок колото-різаного поранення грудей з ушкодженням лівого шлуночка серця, що супроводжувалось масивною внутрішньою кровотечею в ліву плевральну порожнину та порожнину серцевої сумки.

Під час вбивства ОСОБА_11 умисно заподіяла потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті у вигляді колото-різаної рани лівої половини грудної клітки, яка проходить через м`які тканини грудної клітки в 4-му міжребер`ї передньої стінки серцевої сумки, та через передню стінку лівого шлуночка серця проникає в його порожнину, яка ускладнилась масивною крововтратою та гемоперикардом з гемотампонадою серця.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала частково, а саме: визнала фактичні обставини справи, однак заперечила кваліфікацію її дій за ч. 1 ст. 115 КК України, тобто вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті людини, зазначивши, що вона не хотіла убивати ОСОБА_10 .. При цьому показала, що 09.08.2020 вони разом з ОСОБА_10 -співмешканцем, були в її доньки - ОСОБА_12 . Вона з донькою працювала на грядках, а ОСОБА_10 із зятем вкопували стовбчики. В доньки вони пили тільки чай і поїхали додому. В неї було тоді не дуже добре самопочуття. Була температура. ОСОБА_13 сам накривав на стіл, а вона розкладала цибулю та часник. Він, накривши на стіл, сам вживав алкоголь, любив горілку запивати пивом. Пива випив десь 2,5 літра. Коли був вже п`яний став їй кидати докори різні. Було десь біля 21 год. Вона казала йому піти геть. Він пішов, а потім вернувся. Сказав, що ще вип`ю, а потім піду. Говорив з матюками. Сів на стілець біля столу напроти неї. Під час сварки він намагався її ударити, але вона ухилялася. Вона не була п`яна. Випила не багато: 1 чи 2 чарки. Не може пояснити як трапилося і, що на неї найшло, що вона схопила ніж, яким, здається, хотіла відрізати кавун, який стояв на столі, і піднявшись, ударила ОСОБА_13 ножом, відмахнувши праву руку, в ліву частину грудної клітки. Ніж був дуже гострий, новий. Не задовго до того куплений ОСОБА_13 . Він схопився та сказав: « ОСОБА_14 , що ти робиш? Ти ж сядеш» та вийшов на коридор до туалету і впав. Вона побачила кров і стала телефонувати в поліцію, швидку, затуляла рану. Сусідка з дитиною прийшла. Зателефонувала дочці. В неї не було умислу його убивати. Вони з ним прожили 12 років. Років п`ять жили дуже добре, а потім пішли сварки, особливо після того, як він їздив до батьків, сім`ї. Неодноразово вона викликала поліцію, так як він її бив, душив. Він на колінах її просив, щоб не було протоколів на роботі. Неодноразово вона його виганяла, а він через деякий час приходив, просився і вона його приймала. Вона свою вину у заподіянні ОСОБА_15 тілесних ушкоджень за вищевказаних обставин визнає повністю та розкаюється у скоєному. Просить прощення у дітей, рідних покійного. (не цілилася в життєво важливі органи).

Потерпіла ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що в них з батьком були особливі відносини. Він завжди приходив, коли вона приїздила. Вона пам`ятає як розійшлися батьки, але вона з батьком постійно спілкувалася. Тато був скритний чоловік. Казав завжди, що в нього все добре. Однак, останні роки казав, що його там б`ють, давлять, виганяють, а коли є гроші, то знову звуть. Жити йому було де, так як дід з бабою були живі, але він не йшов до них. Їй десь в 5 год. 35 хв. ранку зателефонувала сестра і сказала, що тата вбили. Вона зателефонувала мамі. У тата могли бути подряпини на обличчі, але він казав, що зачепився. Соромно було зізнатися. Алкоголь він вживав як всі люди. Після вбивства на другий день вони ходили за речами покійного. Зайшли в квартиру і побачили жахіття. Дуже брудно було, бідон з самогоном стояв. Мати обвинуваченої приходила на похорони та вибачалася, що не вберегла тата. Він не один раз залишався ночувати в неї, коли його виганяли. ОСОБА_17 співмешканець був дуже імпульсивний, нервовий і коли вони проживали разом, то часто батька виганяли. Бувало він залишався вокзалі, а потім вертався. Він був добрий, курку не міг зарізати, і це робила мама. Вона просить обвинувачену покарати суворо, бо їй із цим болем жити все життя.

Потерпіла ОСОБА_7 показала в судовому засіданні, що 09.08.2020 вона була в м. Овручі. Вона приїздила до батьків. Коли була в ОСОБА_18 батько приїздив її провідати. Вона йому казала, щоб він пішов від ОСОБА_19 , але він відповідав, що він їсть теплий борщ та спить в чистій постелі. На наступний день їй зателефонувала мама та повідомила про смерть батька. Сказала, що їй ОСОБА_20 надіслала смс повідомлення, що не вберегла ОСОБА_13 . Вона приїхала з ОСОБА_21 та разом із сестрою забрали його. Він був у них дома на АДРЕСА_3 , вони його хоронили. Ввечері, перед похоронами, до них прийшла ОСОБА_22 - мати ОСОБА_23 , яка розповідала, що він приходив побитий. Один раз вона казала ОСОБА_9 , щоб та не брала ніж в руки. Вся їх сім`я, зяті його били. Приймали його товариші побитого, їх мати приймала, коли його виганяли. Батько був побитий часто. Він наносив макіяж. Була в нього і тріщина в ребрі. Казав, що упав. Йому було соромно зізнатися, звернутися за допомогою. Обвинувачена забрала батька у них із сім`ї, коли їй було 17 років, а сестрі 12 років. Щось йому «зробила». Вона забороняла їм давати гроші, брати їх в ягоди. Коли він їхав до неї на весілля, то мама розповідала, що ОСОБА_19 його не пускала, забрала всі гроші. Він був змушений на весілля брати кредит - 14 тис. грн., який вони погасили із сестрою. Батько їй сниться, каже, що йому важко, що ОСОБА_24 не допоміг. Він утримував сім`ю ОСОБА_19 . На ювілеї батька ОСОБА_12 казала, як добре, що батько наш прийшов до них, що вони з ним стали жити. Коли вони приїхали забирати речі покійного, то речі були зібрані, але банківської картки його вони не знайшли. В квартирі був безлад. Були бідони з самогоном. Один був в коридорі. Люди бояться іти в суд, бо вона - обвинувачена, замовить і їх поб`ють. Батько не зловживав алкоголем, він дуже багато працював. Просить суворого покарання обвинуваченій: від 7 до 15 років, як передбачено законом.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні показала, що за весь час, поки вони жили з ОСОБА_13 було дуже багато всього різного. Частими були бійки, коли вона захищала маму і отримувала від нього по обличчю чи ногою в живіт. Коли приходив ОСОБА_26 п`яний, то завжди були скандали. Бувало, що маму душив. Роки два він пив. Докоряв маму, що вона жирна. В той вечір мама близько 19 год. запрошувала на вечерю, але вона відмовилася йти. Потім зателефонувала мама і попросила її прийти, сказавши, що вона, здається, убила ОСОБА_27 . Потім зателефонувала сусідка зверху - ОСОБА_28 та повідомила, що крики в матері, б`ються. Коли вона прийшла, то вже стояла поліція і її не пустили. Вона стояла на вулиці і чекала. Сходила в аптеку та передала ліки. Їй дали ключі. Мама викликала швидку, це вона бачила з її телефону, з набраних дзвінків. Родичі ОСОБА_13 не любили маму. Всі були налаштовані проти неї. Вони з нею не спілкувалися. З ОСОБА_13 мама проживала років 13 і вона з ними. Півтора роки вона з ними не жила. Під час проживання бувало, що коли мама була на роботі, то ОСОБА_13 до неї приставав. Він працював на залізниці по змінах. На наступний день вона в квартирі забирала мамин телефон. Було розкидане взуття. Стіл був як після вечері.

Свідок ОСОБА_29 показала в судовому засіданні, що 09.08.2020 вона прокинулася від того, що їй від ОСОБА_30 - матері обвинуваченої прийшло смс. Вона пішла до першої дружини брата, сіла і нічого не могла сказати. Показала їй смс, в якому було: « ОСОБА_31 вже не має, не вберегла». Раніше ОСОБА_22 казала, і біля гробу казала, що ОСОБА_19 обіцяла не брати ніж в руки. Напередодні, був день залізничника, брат казав, що якщо зі мною щось станеться, то знайте, що це вони. Тілесні ушкодження у брата були часто й густо. Часто подряпаний. Він був дуже добрий. На жінку руку не зміг би підняти. Він не зловживав алкоголем. Вживав як всі. Коли виганяли його, бувало був у неї, йшов до першої жінки. Він їм допомагав. Возив на операції її дочку. Коли прийшли за речами покійного, то ОСОБА_12 сказала, що прийміть співчуття. Нам теж тяжко. Ми годувальника втратили. В квартирі було брудно. ОСОБА_32 були бідони з брагою. Для нас, родичів, була перша дружина брата і діти, а ОСОБА_19 ми не сприймали. З її матір`ю ми в нормальних відносинах. ОСОБА_19 з матір`ю в поганих відносинах. Казала, що краще б мати померла, ніж батько.

Свідок ОСОБА_33 показала, що дату вже не пам`тає, десь два роки назад, поступив виклик в зв`язку з ножовим пораненням. Коли приїхали, то побачили, що в коридорі лежав чоловік. Обличчям до підлоги. Оглянувши, констатували смерть. Через декілька хвилин приїхала поліція. Підозрювана плакала. Здавалось, що вона шкодувала про те, що трапилось. Наскільки пам`ятає, казала, що чоловік сказав, що йде до іншої. Їй нічого не розповідали, так як приїхала поліція. Дочка прийшла, їй стало погано і надавали їй допомогу. На обстановку вона не звертала увагу.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні, попросивши пробачення у потерпілих, показала, що ОСОБА_19 до ОСОБА_13 ніколи не вживала алкоголь. Була доброю господинею. Толя пив дуже часто. Її чоловік з ним товаришував. Коли ОСОБА_19 його виганяла, то чоловік звав його до них. Він завжди приходив з пляшкою. Однак, перед смертю чоловік сказав, що думав, що ОСОБА_34 нормальний чоловік, а він не розумний і «бабнік». Дочка з ним прожила близько 12 років. Бувало він при ній ображав дочку, вказуючи на її вагу, казав, що кому вона потрібна. Він ніколи не жалівся, що його побила дочка. Тілесних ушкоджень на ньому ніколи не бачила. Один раз його побили на озері інші люди, вона ще завозила його додому. На ОСОБА_19 бувало жалівся їй за сварки, вона казала йому - уходь. З дочкою вона теж часто сперечалася за нього, вона була проти їх спільного проживання, так як розпалося 2 сім`ї. Але в них тоді були почуття. На момент події вона була вдома. Прибігла ОСОБА_35 і повідомила, що ОСОБА_34 вбитий. З дому вона вислала смс ОСОБА_36 - сестрі, що ОСОБА_31 більше не має, не вберегла. Він мене не слухав, казала йому, щоб уходив, так як часті сварки були у них. Він же відповідав, що він там не треба. У рідних ОСОБА_31 вона просила пробачення, казала, що не вберегла, і казала, що дочка говорила, що ніколи ніж не візьме в руки, так як в неї за їх сварок були депресії і було, що вона життя хотіла покінчити самогубством. Сварки були близько останніх чотирьох років.

Свідок ОСОБА_37 показала, що до зустрічі мами з ОСОБА_13 у них була нормальна сім`я, коли ж він появився, то у них постійно були сварки. Перші роки тільки було добре. З 2017 року вона з ними не жила. Мама часто була з побоями. Є фото, де вона сидить з синяком. Бувало сусіди викликали поліцію. Він часто пив. Всі свята у них починалися добре, а закінчувалися бійками. Часто він п`яний спав в машині. Його просили йти по доброму, але він не йшов. Маму він часто ображав, бив. Вона його не била, тільки могла захищатися. В той день мама з ОСОБА_13 були в неї. Вона з мамою були на городі, а ОСОБА_34 з її чоловіком робили біля дому. Поїхали нормально додому. Вранці їй повідомили, що сталося. Вона з чоловіком поїхала. Маму вже забрали.

Дослідженням письмових доказів встановлено наступне.

Згідно з рапортом старшого інспектора-чергового Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_38 від 10.08.2020 09.08.2020 о 22.45 диспетчер ЕМД повідомила службу 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_4 , поступив виклик з мобільного номера НОМЕР_1 , ножове поранення у серце. Заявник ОСОБА_39 . Більше інформації не надала. Результат відпрацювання: 02:22 виїздом на місце події встановлено, що ОСОБА_9 нанесла ножове поранення своєму співмешканцю ОСОБА_10 .. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер на місці події (а.с. 196 т.1).

З протоколу огляду місця події від 09.08.2020 встановлено, що місцем огляду є приміщення квартири АДРЕСА_4 . В коридорі на підлозі виявлено труп чоловічої статі, ідентифікований як ОСОБА_10 , в положенні на правому боці. З правого боку від місця розміщення трупу виявлено пляму бурого кольору, на якій наявний фрагмент матеріалу в орнамент. З плями відібрано зразок. В кімнаті, розташованій навпроти входу до вбиральні, на підлозі, вкритій лінолеумом, з правого боку від входу виявлено пляму бурого кольору розміром 30х23 см, а біля ніжки столу на підлозі наявна пляма бурого кольору розміром 35х40 см у вигляді розтягнутих паралельних смуг. З плям зроблено змиви. На столі в лівій частині виявлено ніж з ручкою чорного кольору, розміщеною в бік вікна. На клинку ножа, розміщеного вістрям в бік входу до приміщення, наявні сліди речовини бурого кольору. Виявлений ніж вилучено. Під час огляду ОСОБА_9 добровільно надала свій одяг, а саме: майку жіночу зеленого кольору з наявними в центральній частині плямами бурого кольору та штани (лосини) чорного кольору. При огляді трупа встановлено, що в передній частині футболки тканина просякнута вологою темно-червоною кров`ю, на передній поверхні футболки зліва наявне наскрізне пошкодження тканини видовженої овальної форми, розташоване вертикально, біля нижнього кінця пошкодження наявний додатковий розріз тканини гострокутної форми. Описано виявлені трупні зміни та тілесні ушкодження. В приміщеннях слідів конфлікту не виявлено (а.с. 198-206 т.1).

Відповідно до акту медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.08.2020 ОСОБА_9 на час огляду о 01 год. 40 хв. перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Результат обстеження - 1, 63 проміле (а.с. 208-210 т.1).

Згідно з протоколом огляду місця події від 10.08.2020 у приміщенні моргу КНП «Овруцька міська лікарня» оглянуто та сфотографовано труп ОСОБА_10 , описано виявлену рану на передній поверхні лівої половини грудної клітки. Вилучено одяг: чорно-біло-блакитну футболку з чорними полосами та блакитні джинсові шорти, поверхні яких просякнуті рідиною бурого кольору, схожою на кров. З лівої та правої рук трупа здійснено змиви за допомогою марлевих тампонів, зрізи нігтьових пластин та дактилоскопіювання обох рук (а.с. 211 -217 т.1).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 10.08.2020 з участю підозрюваної ОСОБА_9 та відеозапису даної слідчої дії встановлено, що ОСОБА_9 в присутності захисника розповіла та показала на місці обставини подій, що трапилися 9 серпня 2020 року (а.с. 224-228 т.1).

Відповідно до висновку експерта № 179 від 10.08.2020 у ОСОБА_9 наявність будь-яких видимих тілесних ушкоджень та їх слідів не було встановлено (а.с. 236 т.1).

Згідно з висновком експерта № 79 від 29.09.2020 при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 було встановлено наявність наступних тілесних ушкоджень: колото-різана рана лівої половини грудної клітки, яка проходить через м`які тканини грудної клітки в 4-му міжребер`я передню стінку серцевої сумки та через передню стінку лівого шлуночка серця проникає в його порожнину, де сліпо закінчується, яка ускладнилась масивною крововтратою та гемоперикардом з гемотампонадою серця. Дане ушкодження утворилось від одного удару односторонньо гострого клинка колючо-ріжучого знаряддя по типу ножа, що підтверджується веретеноподібною формою рани з рівними краями, а також переважанням глибини рани над її довжиною та шириною при цьому удар було нанесено у напрямку зліва направо, ззовні досередини та незначно згори донизу (при дослідженні трупа встановлено, що довжина ранового каналу становить близько 10,0 см., довжина рани при зведених краях становить 1,5 см.). Вказане вище ушкодження утворилось незадовго до моменту настання смерті (хвилини) та цілком могло утворитись в час та при обставинах вказаних в постанові - 09.08.2020р. нанесли один удар ножем в грудну клітку зліва. За ступенем тяжкості вказане тілесне ушкодження відноситься до категорії тяжких по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення та перебуває в прямому причинному зв`язку з причиною настання смерті.

Причиною смерті ОСОБА_10 стало колото-різане поранення грудей з ушкодженням лівого шлуночка серця, що супроводжувались масивною внутрішньою кровотечею в ліву плевральну порожнину (2100 мл крові) та порожнину серцевої сумки (біля 120 мл крові), яка і стала безпосередньою причиною смерті, що підтверджується наявністю колото-різаної рани лівої половини грудної клітки, лівого шлуночку серця, даними судово-гістологічної експертизи (наявність дефекту в серці, з порушенням цілісності міокарду, пошкодженням кардіоміоцитів, крововиливами в епі - та в міокард - без клітинної реакції). Смерть ОСОБА_10 настала за 12-24 години до моменту проведення розтину трупа (10.08.2020р., 11:00).

Після заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 міг протягом певного проміжку часу (хвилини) здійснювати будь-які самостійні дії - рухатись, кричати, говорити, чинити опір тощо до моменту втрати свідомості внаслідок падіння артеріального тиску.

Будь-яких тілесних ушкоджень, які б свідчили про здійснення потерпілим активного опору та самооборони під час заподіяння йому тілесних ушкоджень, при проведенні експертизи не було виявлено.

Під час отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 перебував у вертикальному або близькому до такого положенні тіла, при якому ділянка тіла з ушкодженням (ліва половина передньої поверхні грудної клітки) була б доступна для нанесення удару ножем. Особа, яка заподіяла тілесні ушкодження, найімовірніше, була розташована спереду від потерпілого.

При проведенні експертизи будь-яких тілесних ушкоджень, які б могли утворитись від падіння з вертикального положення тіла на площину не було виявлено.

При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в концентрації - у крові 4,09%о (грам/літр). Дана' концентрація етилового спирту відповідає важкому ступеню алкогольної інтоксикації.

Враховуючи, що смерть ОСОБА_10 настала в короткий проміжок часу (хвилини) від моменту заподіяння ушкоджень, та при цьому смерть настала внаслідок масивної крововтрати (ушкодження лівого шлуночка серця), запобігти настанню смерті при своєчасному наданні медичної допомоги було неможливо (а.с. 237-242 т.1).

Згідно з висновком експерта № 223/ц від 31.08.2020 кров потерпілого ОСОБА_10 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.

Кров підозрюваної ОСОБА_11 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютеніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. При судово-цитологічному дослідженні ножа, який був вилучений 09.08.2020 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_11 , знайдена кров особи чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні даного об`єкта виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО. Отже, враховуючи отримані результати та групову характеристику крові осіб, які проходять по справі, можна прийти до висновку, що антиген А походить за рахунок крові потерпілого ОСОБА_10 .. Походження крові від підозрюваної ОСОБА_11 виключається (а.с. 243-246 т.1).

Відповідно до висновку експерта № 229/ц від 09.09.2020 кров потерпілого ОСОБА_10 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваної ОСОБА_11 належить до А(ІІ) з ізогемаглютеніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту правої руки підозрюваної ОСОБА_11 знайдена кров людини та епітеліальні клітини багатошарового плоского епітелію, статева належність яких не встановлена в зв`язку з деструктивними змінами в ядрах клітин. При серологічному дослідженні слідів крові та знайдених клітин у даному об`єкті виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО. Отже, враховуючи одержані дані та групову належність крові осіб, які проходять по справі, можна прийти до висновку, що сліди крові та клітини, знайдені в піднігтьовому вмісті правої руки підозрюваної ОСОБА_11 , могли виникнути за рахунок особи, в крові якої знаходиться антиген А ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від неї самої, якщо у неї були тілесні ушкодження, які супроводжувались кровотечею. Походження крові та клітин від потерпілого ОСОБА_10 в даному об`єкті не виключається, так як йому також властивий антиген А ізосерологічної системи АВО (а.с. 247-250 т.1).

Згідно з висновком експерта № 228/ц від 08.09.2020 при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту лівої руки потерпілого ОСОБА_10 знайдена кров особи чоловічої генетичної статі та епітеліальні клітини багатошарового плоского епітелію, статева належність яких не встановлена в зв`язку з деструктивними змінами в ядрах клітин. При серологічному дослідженні слідів крові та знайдених клітин у даному об`єкті виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО.

При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту правої руки потерпілого ОСОБА_10 кров не знайдена, знайдені епітеліальні клітини, статеву належність яких встановити не представилось можливим із-за непридатності клітин для цитологічного обліку. При серологічному дослідженні за допомогою реакції змішаної аглютинації на клітинах виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО.

Отже, враховуючи одержані дані та групову належність крові осіб, які проходять по справі, можна прийти до висновку, що сліди крові та клітини, знайдені в піднігтьовому вмісті рук потерпілого ОСОБА_10 , могли виникнути за рахунок чоловіка (особи), в крові якого(якої) знаходиться антиген А ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від нього самого. Домішки клітин підозрюваної ОСОБА_11 в даному об`єкті не виключаються, так як їй також властивий антиген А ізосерологічної системи АВО (а.с. 251-254 т.1).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 251-2020 від 22.09.2020 ОСОБА_9 , 1974 р.н., на даний час психічними захворюваннями не страждає. При даному огляді яких-небудь ознак психічних захворювань не виявлено. ОСОБА_11 в період часу, до якого відноситься інкримінований їй протиправний вчинок, будь-якими психічними захворюваннями або слабоумством не страждала, та в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності (алкогольному психозі, реактивному стані - патологічне сп`яніння, патологічний афект), який би позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними - не перебувала. ОСОБА_11 могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкримінований їй протиправний вчинок, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру. ОСОБА_9 в момент скоєння інкримінованого їй протиправного діяння в стані фізіологічного афекту не знаходилась. Загальна психологічна характеристика ОСОБА_9 : її індивідуально-психологічні властивості та пізнавальна діяльність психіки збережені. Психічні властивості ОСОБА_9 , які б мали виражений характер і суттєво справляли вплив на її поведінку, не виявляє (а.с. 255-257 т.1).

Згідно з висновком експерта № 216 від 01.10.2020 встановлені при проведенні експертизи тілесні ушкодження у ОСОБА_10 могли утворитись при обставинах, відтворених в ході проведення слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_9 - остання розповіла та показала, як саме вона, перебуваючи обличчям до обличчя потерпілого та тримаючи ніж у правій руці, заподіяла один удар в ліву половину передньої поверхні грудної клітки (а.с. 258-262 т.1).

Відповідно до висновку експерта № 725 від 29.09.2020 у вирізках із лосин та майки, що належать ОСОБА_9 , знайдена кров людини. При серологічному дослідженні виявлені антигени А і Н. Походження даних антигенів в зазначених об`єктах можливе за рахунок крові будь-якої особи, організму якої властиві антигени А і Н в межах системи АВО. Такими особами можуть бути як ОСОБА_10 так і ОСОБА_9 , оскільки їх крові властиві антигени А і Н (а.с. 267-269 т.1).

Згідно з висновком експерта № 724 від 29.09.2020 у вирізках з футболки та із джинсових шортів, належних потерпілому ОСОБА_10 , знайдено кров людини. В результаті серологічного дослідження виявлені антигени А і Н. Походження даних антигенів можливе за рахунок будь-якої особи, організму якої властиві антигени А і Н. Такими особами можуть бути як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 в разі, якщо у останньої були пошкодження, що могли супроводжуватись зовнішньою кровотечею (а.с. 271-274).

З висновку експерта № 723 від 29.09.2020 встановлено, що у вирізках із марлевих тампонів зі змивами з долоні правої руки ОСОБА_9 та змивами з правої та лівої рук ОСОБА_10 знайдено кров людини. В результаті серологічного дослідження виявлені антигени А і Н. Оскільки для дослідження не доставлено контролі предметів носіїв зробити категоричний висновок про групову належність крові на підставі серологічного дослідження тільки тампонів-змивів з кров`ю не є можливим. Однак, якщо вважати виявлені властивості достовірними, то кров на зазначених тампонах може походити як від ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_9 , так як їх крові властиві антигени А і Н (а.с. 276 -279 т.1).

З повідомлень ВП №1 Коростнського РУП ГУНП в Житомирській області від 12.10.2022 та 23.11.2022 вбачається, що ОСОБА_9 зверталася із заявами до ВП №1 щодо неправомірних дій її співмешканця ОСОБА_10 , які зареєстровані в єдиному обліку ВП №1 за №3661 від 12.09.2017 та №1716 від 13.04.2018. ОСОБА_10 з приводу неправомірних дій ОСОБА_9 та її дочки - ОСОБА_25 по відношенню до нього не звертався (а.с. 83, 86 т.2)

Ухвалою Овруцького районного суду від 29.07.2022 було змінено прізвище обвинуваченої у даному кримінальному провадженні з « ОСОБА_23 » на « ОСОБА_40 » в зв`язку з укладенням шлюбу.

Щодо доводів захисника обвинуваченої ОСОБА_6 про недопустимість доказу протоколу проведення слідчого експерименту від 10.08.2020 по причині проникнення до житла без ухвали слідчого судді та добровільної згоди власника, суд відмічає наступне.

Згідно з положеннями ст.ст. 86, 87 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні обвинувального судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Критеріями допустимості доказів є, зокрема, належні суб`єкт, джерело, процесуальна форма, фіксація та належні процедура й вид способу формування доказової основи. Тобто, надаючи оцінку доказам, суд перевіряє додержання, передбаченого кримінальним процесуальним законом порядку їх отримання.

За ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Відповідно до вимог ст. 13 КПК не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім як у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім як у випадках, установлених ч. 3 цієї статті.

Наведені гарантії щодо недоторканності житла чи іншого володіння особи спрямовані на реалізацію захисту прав особи від зловживань правоохоронних органів, які здійснюють проникнення.

Оглянувши в судовому засіданні відеозапис проведення слідчого експерименту судом було встановлено, що обвинувачена, в присутності захисника, погодилася пройти в квартиру та розповісти і показати на місці про події, які відбулися 09.08.2020. Без будь-якого впливу вона добровільно провела присутніх до своєї квартири та розповіла і показала на місці про всі обставини події. Причому, її пояснення не містять буд-яких суттєвих розбіжностей з поясненнями, наданими нею в судовому засіданні. Вказані обставини свідчать про добровільну згоду обвинуваченої на проникнення до її житла учасників слідчого експерименту.

Сторона захисту не навела жодних доводів на обґрунтування того, як проведення слідчого експерименту вплинуло на права обвинуваченої на недоторканість житла чи іншого володіння.

При цьому, суд бере до уваги те, що обвинувачена ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду не скаржилась на порушення її прав у цьому аспекті.

Таким чином, надавши правову оцінку вищенаведеним доводам сторони захисту суд визнає протокол проведення слідчого експерименту від 10.08.2020 належним та допустимим доказом.

Дослідивши докази та надаючи їм оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, обмірковуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченої, суд враховує наступне.

Так, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед інших обставин, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Стаття 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України.

В Постанові від 07.02.2003 №2 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення. Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України). Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання (ч. 3 ст. 24 КК України).

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного.

У випадку, коли особа лише свідомо припускає настання суспільно-небезпечних наслідків, тобто діє з непрямим умислом, або умисел є невизначеним, не конкретизованим, направленим на настання будь-яких наслідків у результаті вчинення дій, у тому числі тілесних ушкоджень або можливої смерті потерпілого, кримінальна відповідальність за вчинення замаху на вбивство виключається, а відповідальність настає залежно від фактично заподіяних наслідків. Такі висновки неодноразово викладав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 26.02.2019 у справах № 653/1302/15-к, 362/7312/15-к, у постанові від 15.08.2019 у справі № 610/3116/17.

Тобто, вбивство, яке було наслідком дії особи, котра хоча й не ставила собі за мету позбавлення життя, але байдуже ставилася до такого наслідку, можливість якого вона свідомо допускала, має кваліфікуватись як умисне вбивство. Відповідальність за умисне спричинення смерті настає і у випадках, коли винний, умисно завдаючи шкоди потерпілому, не передбачає конкретно, яка саме шкода матиме місце, допускаючи можливість будь-якої шкоди, в тому числі й смерті, яка фактично настає.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність у обвинуваченої умислу на вбивство, суд виходить із сукупності всіх встановлених судом обставин вчиненого діяння, зокрема, враховує спосіб, знаряддя злочину, кількість , характер і локалізацію поранень і інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події .

Аналіз досліджених судом доказів в їх сукупності дає підстави дійти до висновку, що у ОСОБА_5 був наявний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_10 , оскільки вона усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання, про що свідчить нанесення удару ножом точно в ділянку серця зі значною силою прикладання (згідно з висновком експерта довжина ранового каналу становить близько 10,0 см). Причому, як сама вона пояснила в судовому засіданні, ніж був дуже гострий, так як був новим, незадовго до події купленим покійним. Відповідно вона про це знала.

За встановлених обставин, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, з урахуванням фактично заподіяних наслідків, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, а її дії підлягають кваліфікації саме за ч.1 ст. 115 КК України.

Обираючи ОСОБА_5 міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про її особу, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Вивченням даних про особу обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи всі обставини справи, а також те, що внаслідок дії обвинуваченої настала смерть людини, життя і здоров`я, якої визнаються відповідно до ст. 3 Конституції України найвищою соціальною цінністю, -- ОСОБА_10 , наявність як пом`якшуючих, так і обтяжуючої обставин, думки як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, зокрема і думки потерпілих, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 можливо призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а тому, зважаючи на щире каяття обвинуваченої, усвідомлення нею протиправності своїх дій, враховуючи думку прокурора та потерпілих, суд приходить до висновку, що призначене ОСОБА_5 покарання буде відповідати її особі і вчиненому нею кримінальному правопорушенню.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 заявлений цивільний позов до ОСОБА_9 .. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог вона просила стягнути з обвинуваченої на її користь матеріальну шкоду в розмірі 44200 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 000 грн.

Потерпілою ОСОБА_16 заявлений цивільний позов до обвинуваченої про стягнення з ОСОБА_9 на її користь моральної шкоди в розмірі 1000 000 грн..

Суд, розглянувши цивільні позови відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, при цьому цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно положень ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10 липня 2003 року під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання не підлягають відшкодуванню згідно з вимогами закону. Така позиція викладена у постанові ВС/КЦС № 554/1793/15-ц від 19.03.2018.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Нормами, закріпленими в ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зазначені норми права та оцінюючи подані ОСОБА_7 докази, а саме товарний чек від 10.08.2020, який підтверджує витрати на поховання в сумі 11500 грн. (а.с.10 т.1), а також накладну №26 від 02.06.2021 та товарний чек №26 від 19.06.2021, які підтверджують витрати на придбання та встановлення надгробного пам`ятника, і ці витрати склали 18300 грн. 00 коп. (а.с.193-194 т.1), суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди підлягають до часткового задоволення, а саме на суму 29800 грн. 00 коп.. Витрати ж на поминальний обід відшкодуванню не підлягають.

Судом встановлено, що в результаті злочинних дій обвинуваченої помер батько потерпілих, людина, яка дала їм життя, і ця втрата є непоправною, що беззаперечно порушило звичайний життєвий ритм і як наслідок спричинило моральні страждання.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, практика якого згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України є джерелом права, деякі форми моральної шкоди, включаючи емоційні пригніченість та страждання, за самою їх природою не завжди можуть бути підтверджені якимось конкретним доказами (п.52 рішення в справі «Ракевич проти Росії» від 28.10.2003р., п.96 рішення в справі Abdulaziz , Cabales and Balkandali v. the United Kingdom від 28.05.1985р.).

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи встановлені правовідносини, що склалися, суд вважає доведеним факт наявності моральної шкоди, що завдана потерпілим вбивством їх батька, та полягає у моральних переживаннях та порушенні нормальних життєвих стосунків.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує обсяг страждань потерпілих, враховує і певну моральну шкоду, заподіяну самим фактом проживання їх батька з обвинуваченою, його уходом із сім`ї, що тяжко переживалося потерпілими, які були дітьми (при цьому слід відмітити, що вказані обставини не охоплюються правовідносинами, що оцінюються; факт проживання - це усвідомлений вибір дорослої людини), враховує певний час вимушених змін у життєвих стосунках потерпілих, відсутність у них доказів на підтвердження розміру моральної шкоди на суму саме 1000000 гривень, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди повинен бути зменшений до 270000 гривень кожному.

ОСОБА_9 обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився. Клопотань про обрання нових запобіжних заходів до суду не надходило.

Процесуальні витрати у даному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду від 29.09.2020 (а.с.218 т.1) було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка залишена на відповідальне зберігання її власника - ОСОБА_9 ..

Вирішуючи питання арешту, суд враховує, що відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відтак, оскільки, арешт на майно накладався з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, тобто забезпечення цивільного позову, судом приймається рішення про задоволення цивільного позову потерпілих, а тому підстави для скасування арешту майна до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, ч.15 ст. 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, і призначити їй покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту її фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення з 10.08.2020 до 23.09.2020 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 29800 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 270 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_16 270 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази: кухонний ніж, три ватні тампони зі змивами речовини бурого кольору, зрізи нігтьових пластин ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , змиви з рук ОСОБА_9 - знищити; жіночу майку та штани (лосини) - повернути власниці ОСОБА_9 .

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1