ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20858/23

Провадження № 11-сс/4820/372/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2023 року в кримінальному провадженні № 0000209 від 28 квітня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Боярка Фастівського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

На розгляд слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло цілодобово щодо ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, посилаючись на те, що існують, передбачені статтею 177 КПК України, ризики переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, спотворення або приховування будь-яких із документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.09.2023 клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні без дозволу слідчого, прокурора, суду залишати житло в період часу з 22 год. до 06 год. наступного дня, з покладанням на нього обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї від 11.09.2023,в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово строком на 2 місяці з покладенням на нього обов`язків, передбачених 194 КПК України, відмовити.

На думку захисника, ухвала слідчого судді міськрайонного суду Хмельницької області від 01.09.2023 є незаконною, необґрунтованою та належним чином невмотивованою, а відтак підлягає скасуванню.

Сторона захисту вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутня суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 366 та об`єктивна й суб`єктивна сторони складу кримінального правопорушення за частиною 5 статті 191 КК України.

Також зазначає, що відсутні ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України; клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 не містить обґрунтування потреби саме такого ступеня втручання у права і свободи особи; слідчий формально, без належного обґрунтування та наведення конкретних фактів, без їх підтвердження допустимими та належними доказами, вказав наведені ризики, прокурором вони також не підтвердилися.

Відносно ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, захисник зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 178 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному є обставиною, що враховується при обранні запобіжного заходу, а не ризиком, передбаченим частиною 1 статті 177 КПК України. До того ж, такий ризик є лише припущенням слідчого, оскільки жодними конкретними доводами та матеріалами клопотання він не підтверджений. Слідчому судді Хмельницького міськрайонного суду не надано жодного доказу щодо можливості ухилення ОСОБА_6 від органу досудового слідства, перебування підозрюваного в розшуку, жодної повістки про виклик із відміткою про неявку, тощо.

Захисник зауважує, що ОСОБА_6 наказом № 5 від 21.08.2023 прийнятий на роботу за трудовим договором на посаду менеджера з продажу ТОВ «УКРДОРЗНАК», має міцні соціальні зв`язки (дружину та трьох неповнолітніх дітей) та є по суті єдиним утриманцем своєї сім`ї (дружина перебуває у декретній відпустці), тому мотивів залишати місце свого простійного проживання та ухилятися від органу досудового розслідування у нього немає.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, захисник зазначає, що посилання на первинні, виробничі чи виконавчі документи по об`єктах будівництва є неконкретизованими; у матеріалах клопотання відсутні посилання на хоча б одну невиконану стороною обвинувачення ухвалу про дозвіл на обшук, тимчасовий доступ до речей чи документів або ж запит про надання копій документів у порядку статті 93 КПК України, так само як і докази будь-якого приховування документів підозрюваним; у кримінальному провадженні проведені всі необхідні судові експертизи (дві будівельно-технічні, дві економічні, почеркознавча), інформація, що якась експертиза призначена і не проведена через відсутність у розпорядженні експерта якого-небудь документа немає.

Таким чином, твердження слідчого судді про те, що не віднайдені всі первинні, виробничі чи виконавчі документи по об`єктах будівництва, тому існує ризик знищення, спотворення або приховування вказаних документів, є абстрактним та безпідставним, всі необхідні документи стороною обвинувачення за два роки досудового розслідування вже відшукані та досліджені, а доказів будь-якого приховування документів підозрюваним у матеріалах клопотання та в ухвалі не вказано.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, то на думку захисника, слідчим суддею не враховано, що триває стадія досудового розслідування, а не судового розгляду, а цей ризик є лише припущенням; ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не зазначено, на яких саме свідків може впливати підозрюваний, не долучено жодного протоколу допиту інших двох підозрюваних чи свідків.

Адвокат також звертає увагу, що підозрюваний вже звільнений від виконання обов`язків директора ТОВ «Дорбуд Сервіс Груп», тому він не підтримує контакти зі службовими особами цього товариства, а також вийшов із його засновників.

Стосовно мети застосування запобіжного заходу (тобто, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків) захисник указує, що підозрюваний ОСОБА_6 у повній мірі виконує свої процесуальні обов`язки, визначені статтею 42 КПК України та ухвалою слідчого судді, підкоряється законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, у тому числі прибуває за викликом до слідчого, слідчого судді, здав на зберігання свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, заявляв клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні до його завершення та про його допит як підозрюваного. Відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 не виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Щодо покладення на підозрюваного обов`язку утриматися від спілкування з посадовими особами та працівниками Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Хмельницькій області та ТОВ «Дорбуд Сервіс Груп», а також із іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, то стороні захисту невідома їх позиція, зміст їх показань та чи взагалі допитувалися вони. Більше того, ТОВ «Дорбуд Сервіс Груп» вже майже півроку не працює, ОСОБА_6 вже не має до нього відношення, підозрювані знаходяться в різних містах України, тому покладення на нього зазначеного обов`язку є необґрунтованим.

Обов`язок підозрюваного не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає ОСОБА_6 без дозволу слідчого, прокурора або суду, є надмірним, оскільки робота, яка є єдиним джерелом доходу його родини, знаходиться в 5 та 2 км від міста, його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, він один забезпечує сім`ю, тож для нього обов`язок не відлучатися з населеного пункту є надмірним тягарем.

Позиції учасників судового провадження

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просили задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі з наведених в апеляційній скарзі підстав. Вважали, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та належним чином невмотивованою, а відтак підлягає скасуванню. Наполягали на відсутності ризиків та вважали підозру не обґрунтованою, корисливий мотив не доведено, ОСОБА_9 визнав, що підписував документи та не вникав.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначив, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, застосування домашнього арешту у нічний час є необхідним.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно зі статтею 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 оскаржує застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки вважає, що відсутні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні; підозра є необґрунтованою; клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 не містить обґрунтування потреби саме такого ступеня втручання у права і свободи особи.

Слідчий суддя, частково задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, зазначив, що долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, прокурором та слідчим доведено, що на даній стадії досудового розслідування існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, знищення, спотворення або приховування будь-яких із документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тоді як беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення кримінального правопорушення та беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, не встановлено, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й особистого зобов`язання та особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня, з покладенням зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою та обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, зокрема: не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утриматись від спілкування з посадовими особами і працівниками Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Хмельницькій області та ТОВ «Дорбуд Сервіс Груп», а також із іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну у разі їх наявності.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 3 статті 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею ухвалено з дотриманням зазначених вимог національного законодавства та з урахуванням практики ЄСПЛ, тому колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вище перелічені дії.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000209 від 28.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 2 статті 366, частиною 2 статті 367 КК України.

25.08.2023 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 2 статті 366 КК України.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , відповідно до вимог статей 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать як про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 2 статті 366 КК України, так і існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, зазначених слідчим в клопотанні.

У колегії суддів не виникає сумнівів у висновках слідчого судді щодо обґрунтованості на цій стадії досудового розслідування підозри, пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень з боку органу досудового розслідування, оскільки існує інформація, що він міг вчинити вказані правопорушення, про що свідчать матеріали кримінального провадження, додані до клопотання слідчого і доведено прокурором.

З системного аналізу статті 194 КПК України вбачається, що якщо надані сторонами кримінального провадження докази не доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, то жоден із запобіжних заходів не може бути застосований.

У відповідності до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Норми кримінального процесуального закону не містять визначення поняття «обґрунтованої підозри», тому колегією суддів враховується практика Європейського суду з прав людини з питання визначення поняття «обґрунтованої підозри» (по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria)), відповідно до якої слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення ЄСПЛ «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що твердження сторони захисту щодо необґрунтованості підозри є безпідставними, оскільки представлені слідчим докази (договори №228/20 від 07.09.2020 р. та №173/20 від 01.06.2020 р.; висновки експертів: №1966/1967/22-26/356/357/23-26 від 01.02.2023 р., №1964/1965/22-26/358/359/23-26 від 01.02.2023 р., №58/23-26/446-448/23-26 від 20.02.2023 р., №57/23-26/443-445/23-26 від 20.02.2023 р., №79-81/23-26, №1309-1316/23-26 від 11.04.2023 р. та інші матеріали кримінального провадження), на переконання слідчого судді, є підтвердженням обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 2 статті 366 КК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що на поточному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини у вчиненні злочину чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Щодо існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, слідчий суддя, враховуючи ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_6 , одне з яких є особливо тяжким та за нього передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна (за частиною 5 статті 191 КК України), а у випадку визнання його винуватим, порівнюючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя визнав достатньо високим ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Окрім того, слідство знаходиться на початковій стадії, на сьогодні свідки та інші підозрювані судом не допитані, а тому існує ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 може впливати на цих осіб, з метою зміни їхніх показань або з метою відмови їх від дачі показань, задля уникнення кримінальної відповідальності. При цьому слідчий суддя врахував процедуру отримання судом свідчень від осіб, які є свідками чи підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме обов`язковість безпосередності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки, на поточній стадії кримінального провадження свідки та інші підозрювані, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , судом не допитані, тому з огляду на правило безпосередності отримання та оцінки показань свідків у суді, на думку колегії суддів, ризик впливу на свідків зі сторони підозрюваного ОСОБА_6 залишається.

Доводи сторони захисту, що ТОВ «Дорбуд Сервіс Груп» вже майже півроку не працює, ОСОБА_6 вже не має до нього відношення, а підозрювані знаходяться в різних містах України, тому покладення на ОСОБА_6 обов`язку утриматися від спілкування з посадовими особами та працівниками Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Хмельницькій області та ТОВ «Дорбуд Сервіс Груп», є недоцільним, колегія суддів уважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вказані захисником обставини не знижують зазначений слідчим та прокурором ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних.

Також не всі докази у кримінальному провадженні віднайдені, зокрема, не віднайдено всі первинні звітні, виробничі чи виконавчі документи по об`єктах будівництва, тому існує ризик знищення, спотворення або приховування вказаних документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважав, що прокурором та слідчим доведено, що на поточній стадії досудового розслідування існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, знищення, спотворення або приховування будь-яких із документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя вважав обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й особистого зобов`язання та особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, знищення, спотворення або приховування будь-яких із документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливу на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні. Особисте зобов`язання не підлягає застосуванню з огляду на тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 виконуватиме покладені на нього обов`язки. У той же час, особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками слідчого судді, вважає, що слідчий суддя дотримався вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , тоді як не знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо неповноти судового розгляду та необґрунтованості недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

З огляду на те, що слідчим надані матеріали на обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень, а також встановлена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий в клопотанні та прокурор під час розгляду клопотання, обґрунтована неможливість на цій стадії досудового розслідування застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з урахуванням обставин провадження, тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вимог статті 178 КПК України, відомостей про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав, передбачених КПК України, для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні без дозволу слідчого, прокурора, суду, залишати житло в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня, з покладенням на нього визначених судом обов`язків, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та обраний запобіжний захід буде цілком достатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

На підставі вказаного, доводи сторони захисту щодо відсутності у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 обґрунтування потреби саме такого ступеня втручання у права і свободи особи, є неспроможними.

Твердження захисника, що у діях ОСОБА_6 відсутня суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 366 КК та об`єктивна й суб`єктивна сторони складу кримінального правопорушення за частиною 5 статті 191 КК України, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки не можуть бути предметом розгляду під час апеляційного перегляду скарги на ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу до підозрюваного. Зазначені обставини розглядатимуться безпосередньо під час судового розгляду та ухвалення вироку.

Крім того, як слідчим суддею, так і колегією суддів враховано, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, роботу, родину, троє малолітніх дітей на утриманні, однак указане не можу визнатися достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу до підозрюваного.

Окрім цього, посилання сторони захисту на наявність у підозрюваного дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а також наявність роботи, яка є єдиним джерелом прибутку та знаходиться в 5 та 2 км від міста, не можуть зменшувати ризиків, викладених у клопотанні слідчого та встановлених слідчим суддею. А питання щодо обов`язку підозрюваного не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, у разі якщо така необхідність є нагальною з метою продовження можливості працювати та отримувати дохід, а також враховуючи, що слідчим суддею обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, то вказане може бути врегульоване за допомогою дозволу слідчого, прокурора або суду.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, оскільки викладені в ній обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Слідчий суддя дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2023 року, якою клопотання слідчого задоволено частково та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 23.10.2023 року, з покладанням обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК Українистосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2