ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/317/23 Справа № 705/223/23 Категорія: ст.81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання за участі: прокурора засудженого захисника представника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ,-

в с т а н о в и л а:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.01.2018.

Клопотання засудженого умотивоване тим, що він на цей час відбуває покарання у Старобабанівській виправній колонії № 92 і на момент звернення відбув 3/4 строку покарання, тому вважає, що має право на умовно-дострокове звільнення.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у зв`язку з врахуванням особи засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, ставлення до праці, яке за наявних обставин не можна вважати сумлінним, тяжкість та характер скоєного злочину, та його поведінку за весь період відбування покарання, в зв`язку із чим суд вважав обґрунтованими сумніви, що ОСОБА_7 довів своє виправлення та не буде вчиняти нових кримінальних правопорушень після умовно-дострокового звільнення з установи виконання покарання і в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства, а отже не заслуговує того, щоб до нього застосували умовно-дострокове звільнення від покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, застосувавши до нього умовно дострокове звільнення за станом його здоров`я.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не враховано його стан здоров`я, а саме, те, що він хворіє на туберкульоз, ВІЛ-інфекцію, хронічний гепатит В,С та те, що нього мати пенсіонер.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2023 року та постановити нову ухвалу, задовольнити клопотання ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення.

Зазначає, що місцевим судом не було враховано, що ОСОБА_7 хворіє на ВІЧ, хронічний гепатит, туберкульоз та ряд інших хронічних захворювань і саме у зв`язку зі станом здоров`я, періодично не мав можливості працювати.

Вказує, що адміністрація ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» позитивно характеризувала ОСОБА_7 за час відбування покарання, а представник спостережної ради не заперечував проти застосування умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, думки засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 в підтримку апеляційних скарг у повному обсязі з наведених в них підстав, прокурора ОСОБА_6 про законність, обґрунтованість ухвали суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог, представника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» ОСОБА_9 , який у вирішенні апеляційних вимог поклався на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги засудженого та його захисника до задоволення не належить.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 81 КК України передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Таке звільнення може бути застосоване у тому разі, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів виправлення.

Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, передбаченої ст.50 КК України.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення є дискреційною нормою закону України про кримінальну відповідальність, тобто не є обов`язковим, а є виключно правом суду. При цьому висновку про можливість застосування положень ст.81 КК України, повинно передувати вивчення та аналіз даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особу засудженого в цілому. Для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення умовно-достроково наведених вимог закону дотримано.

Як встановлено з матеріалів провадження, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2018 ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.186 КК України до остаточного покарання, призначеного за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі на 6 років.

Початком строку відбування покарання ОСОБА_7 є 29.07.2017, а кінцевим строком визначено 29.07.2023.

Станом час розгляду судом клопотання про умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_7 відбув 3/4 строку покарання призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2018 і передбаченого п.3 ч.3 ст.81 КК України.

Відповідно до довідок з місць відбування покарання про стягнення та заохочення на засудженого ОСОБА_7 , за час утримання під вартою, останній заохочувався за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки 06.07.2021, 04.01.2022 та 09.01.2023. Разом з цим, до засудженого ОСОБА_7 5 разів у період часу з 27.12.2018 по 05.10.2021 застосовані стягнення у виді попереджень та доган.

Згідно характеристики начальника відділення соціально-психологічної служби № 3 ОСОБА_10 від 30.01.2023, ОСОБА_7 , утримуючись в ДУ «Київський слідчий ізолятор», характеризувався посередньо, до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. З 09.08.2019 по 06.09.2019 та з 15.03.2020 по 04.10.2020 перебував у ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» Вінницької області, де за час перебування характеризувався посередньо, до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. З 10.07.2018 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)», де характеризується позитивно. Виконує обов`язки днювального відділення, до роботи ставиться відповідально, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки заохочувався 3 рази правами начальника установи та який допускав порушень вимог режиму відбування покарання, за що 5 раз притягався до дисциплінарної відповідальності. Дотримувався правомірних взаємовідносин та ввічливо ставиться до персоналу установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. На міри виховного характеру реагує позитивно, робить належні висновки. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримає стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Провину в скоєному кримінальному правопорушенні визнає повністю, розкаюється. Добровільно частково відшкодував цивільний позов за вироком суду.

Комісією установи засудженому відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, зміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, переведення до дільниці соціальної реабілітації та встановлення адміністративного нагляду.

Наявна в матеріалах кримінального провадження, зокрема, характеристика на засудженого ОСОБА_7 сумнівів в достовірності занесених в ній даних не викликає.

В апеляційній скарзі сторона захисту посилається на те, що адміністрація ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» позитивно характеризувала ОСОБА_7 за час відбування покарання, а представник спостережної ради не заперечував проти застосування умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає зазначені доводи неприйнятними виходячи з того, що доцільність застосування до засудженого положень ст.81 КК України щодо прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в кожному конкретному випадку залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

В свою чергу, перевіривши дані про поведінку та ставлення засудженого ОСОБА_7 до праці за весь період відбування покарання, колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про його особу в сукупності і приходить до висновку, що саме по собі дотримання умов і порядку відбування покарання у певний проміжок часу, не є достатньо переконливим важелем для ствердження про готовність засудженого до самокерованої правослухняної поведінки і доведення ним свого виправлення, з огляду на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання в установі є обов`язком засудженого.

Матеріалами справи підтверджено, що в період з 27.12.2018 по 05.10.2021 у ОСОБА_7 наявні 5-ть стягнень за порушення режиму і порядку відбування покарання, які хоч і погашені у встановленому законом порядку, однак беззаперечно свідчать про те, що за весь період відбування покарання поведінка ОСОБА_7 не була бездоганною.

Наведені обставини, на переконання колегії суддів, не вказують на те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі. Тоді як заохочення ОСОБА_7 у певний період відбування покарання, не свідчить про його виправлення, а тому застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від покарання є передчасним.

Те, що засуджений ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я та матір пенсіонерку, не являється самостійними та безпосередніми підставами для його умовно-дострокового звільнення та у сукупності з іншими обставинами, враховуються при вирішенні клопотання відповідного змісту, а тому доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , викладені в апеляційних скаргах, з даного приводу є неспроможними.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність, на даний час, підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Керуючись ст.404, п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.419, 537 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий

Судді