№ провадження 1-кс/606/185/23
Справа № 606/558/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Теребовля

Слідчий суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Теребовлянського районного суду Тернопільської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого ВРЗСТ СУ Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 11 квітня 2023 року про закриття кримінального провадження за № 0000086 від 30 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_5 звернувся зі скаргою, у якій він зазначає про незгоду із постановою слідчого про закриття кримінального провадження, в обґрунтування якої покликається на те, що постанова слідчого є передчасною і такою, що порушує вимоги Кримінального процесуального законодавства України, оскільки досудове розслідування проведено поверхнево з порушенням вимог КПК України, тобто без повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню. Зокрема зазначив, що під час досудового розслідування не допитано свідків та учасників ДТП, схема ДТП не відповідає фактичним обставинам справи, не проведено жодної судово-трасологічної, судово-автотехнічної експертизи, хоча саме для цього було накладено арешти на транспортні засоби, жодного слідчого експерименту проведено також не було. Крім того, експерт, у своєму висновку №263 від 06.04.2023 встановив, що виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належить до легких, не маючи при цьому будь-якої його лікарської документації.

У судове засідання скаржник ОСОБА_5 не з`явився, однак на електронну пошту суду подав заяву, у якій просив проводити розгляд скарги у його відсутності, оскільки на даний час проходить курс відновлення від отриманих травм.

У судове засідання уповноважений слідчий СВ відділення поліції № 3 (м.Теребовля) РУП ГУНП в Тернопільській області не з`явився, однак подав заяву, згідно якої просить скаргу слухати у його відсутності, зазначив, що постанову про закриття кримінального провадження вважає обгрунтованою.

Вказане згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що оскаржуваною постановою від 11.04.2023 слідчого ВРЗСТ СУ Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , який входить до складу слідчої групи у кримнальному провадженні, кримінальне провадження №0000086 внесене до ЄРДР від 30.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито у зв`язку із відсутністю в діянні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно із п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно із ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Оскільки оскаржувану постанову було винесено 11.04.2023, а зі скаргою на неї скаржник звернувся до слідчого судді 18.04.2023, слідчий суддя вважає, що скаржником не пропущено строки звернення до суду на предмет її оскарження.

Згідно до змісту ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України).

Слідчий суддя зазначає, що при проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Положеннями п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування (ч. 5 ст. 38 КПК України).

Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будьякою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Крім того, за змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як вбачається з спірної постанови слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що 30.03.2023 близько 08 год 20 хв. на автодорозі М-19 сполучення «Доманове-Коваль-Чернівці-Тереблече» в межах с. Деренівка Тернопільського району Тернопільської області відбулося зіткнення автопоїзда у складі тягача DAF р.н. НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Польща) та напівпричіпа KOEGEL S24-1 р.н. НОМЕР_2 (реєстрація Республіки Польща), який під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (громадянин Республіки Польща) виконував поворот праворуч не з відповідного крайнього положення на проїзній частині, призначеній для руху до м.Теребовля, із автомобілем TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150 р.н. НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та рухався прямо, своєю смугою в напрямку м.Теребовля від м.Чортків.

Внаслідок даної ДТП, згідно проведених судово-медичних експертиз щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, встановлено, що водії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , пасажир ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості належать до легких. У пасажира ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не виявлено.

Кримінальна відповідальність за ч.1 ст.286 КК України настає у разі порушення особою, яка керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Тому слідчий вважає, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, учасники отримали легкі тілесні ушкодження, відтак у даній події відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, однак вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Слідчий суддя зазначає, що при винесенні постанови від 11.04.2023 про закриття кримінального провадження за №0000086 від 30.03.2023, слідчий в мотивувальній частині спірної постанови аргументував, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю, зокрема, ОСОБА_3 відсутній у даній події склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Із самого тексту оскаржуваної постанови чітко вбачається, що відсутня об`єктивна сторона злочину, оскільки кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у виді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження. Адже, заподіяння в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху легких тілесних ушкоджень виключає застосування ст. 286 КК України. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило легке тілесне ушкодження потерпілому або майнову шкоду (пошкодження транспортного засобу, вантажу, дорожніх споруд чи іншого майна), є адміністративним правопорушенням. Слідчий суддя вважає, що в резолютивній частині вказаної постанови слідчий дійшов правильного висновку, що закриває провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Відтак, спірна постанова містить зазначення і деталізацію, які саме ознаки кримінального правопорушення та їх елементи (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в даному конкретному випадку.

Окрім того, слідчий суддя дослідивши матеріали даного кримінального провадження 0000086 від 30.03.2023 зазначає наступне. Із висновку експерта №263 від 06.04.2023 за результатами проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_3 , вбачається, що останній внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді синців лівого плечового суглоба, лівого стегна, ділянки обох колінних суглобів, правої гомілки, які кожне окремо чи загалом, за ступенем тяжкості належать до легких (п.2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень"- МОЗ України, Київ, 1995). Вказана експертиза була проведена за участі ОСОБА_3 із врахуванням медичних документів на його ім`я, зокрема, довідки №131 із КНП "Тернопільська обласна клінічна лікарня" ТОР, про що зазначено у висновку. Вказане спростовує твердження скаржника щодо безпідставного встановлення експертом тяжкості отриманих ОСОБА_9 внаслідок ДТП тілесних ушкоджень. Жодних інших доказів щодо належного встановлення ступеня тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень на спростування висновків експерта скаржником не подано.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що твердження скаржника та посилання на незаконність постанови про закриття кримінального провадження, є суб`єктивним вираженням незгоди ОСОБА_3 з постановленим процесуальним рішенням слідчого, та не містять реальних фактів, які б дали змогу слідчому судді дійти висновку про наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя під час розгляду по суті вказаної скарги вважає, що досудовим розслідуванням проведено ряд слідчих дій, які необхідні для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а за результатами проведеного досудового розслідування встановлено відсутність у даній події складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Крім цього, покликання скаржника на ту обставину, що слідчим у даному кримінальному провадженні не було проведено ряд інших слідчих дій, а саме не проведено слідчого експеременту, судово-трасологічної, судово-автотехнічної експертизи, не допитано свідків та учасників ДТП, схема ДТП не відповідає фактичним обставинам справи, не можуть бути підставою для скасування спірної постанови, оскільки такі обставини можуть бути встановлені під час здійснення адміністративного провадження при встановленні та притягненні до адміністративної відповідальності винних осіб.

Таким чином, слідчий суддя, зважає на те, що об`єм перевірочних дій, достатніх, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення слідчий чи прокурор визначають на власний розсуд, і вказує, що з матеріалів кримінального провадження та з оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що під час досудового розслідування слідчим було проведено необхідні слідчі дії, а встановленим під час досудового розслідування обставинам - дана відповідна правова оцінка, а тому оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Враховуючи наведене, застосовуючи принцип змагальності та стандарти «розумного сумніву», слідчий суддя вважає посилання скаржника на незаконність спірної постанови не доведеними, а підстави для скасування оскаржуваного рішення слідчого, відсутніми.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого ВРЗСТ СУ Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 11 квітня 2023 року про закриття кримінального провадження за № 0000086 від 30 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1