Єдиний унікальний № 946/2556/21
Провадження № 1-кп/946/201/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

26 квітня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кілія Одеської області, громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисниця ОСОБА_6 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_7 , представник потерпілої ОСОБА_8 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.04.01.2021 приблизно о 18:50 годині водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21101» державний номерний знак НОМЕР_1 , у темну пору доби, в умовах обмеженої видимості здійснював рух на зазначеному автомобілі по проїзній частині вул. Болградське шосе з боку вул. Аеродромна в напрямку вул. Станційне в м. Ізмаїл Одеської області (далі м. Ізмаїл), та поблизу розташування будинку №12 по вказаній вулиці водій ОСОБА_3 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити велосипедиста, який рухався попереду в попутному напрямку, у межі правого краю проїзної частини, в порушення вимог п.1.5., підп. «б» п. 2.3., п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР), проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, був неуважним, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, своєчасно не зреагував на її зміну, тим самим не вжив негайно заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду велосипедиста, та передньою правою частиною кузова керованого ним автомобіля допустив наїзд на задню частину дорожнього велосипеда «Супутник» під керуванням ОСОБА_9 , під час якого сталося падіння останнього на дорожнє покриття з подальшим його травмуванням.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедисту ОСОБА_9 заподіяна поєднана травма голови, тулуба, кінцівок, а саме: а) закрита черепно-мозкова травма: вогнищеві крововиливи під м`яку мозкову оболонку в тім`яних долях правої та лівої півкулі, крововиливи у м`яких тканинах лобно-тім`яної області справа (в проекції рани); садна на лобній області справа, забійна рана в лобній області справа, в центрі садна; б) закрита травма шийного відділу хребта, грудної клітки: перелом 5 хребця та між хребтового диску, з крововиливами в м`які тканини; перелом правих 2 7 ребер по середньо ключичній лінії; переломи правих 2 9 ребер по лопатковій лінії; переломи лівих 5, 6 ребер по передній паховій лінії; в) травма кінцівок: садна на задній поверхні лівого передпліччя в нижній третині; на тильній поверхні лівої кисті біля основи першого пальця; на тильній поверхні лівої кисті біля основи другого пальця, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_9 на місці пригоди.

Допущенні водієм ОСОБА_3 порушення вимог п. 1.5., підп. «б» п. 2.3., п. 12.3 ПДР знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення смерті ОСОБА_9 .

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

2.Крім того, 04.01.2021 приблизно о 18:50 годині, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди поблизу будинку № 12 по вул. Болградське шосе в м. Ізмаїл, у водія ОСОБА_3 , виник раптовий кримінальний протиправний умисел на уникнення відповідальності за вчинення ДТП шляхом зникнення з місця пригоди та ненадання допомоги потерпілому, та в порушення вимог підп. «а е» п. 2.10. ПДР ОСОБА_3 негайно не зупинив керований ним транспортний засіб і не залишився на місці пригоди, не вжив можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілому, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не звернувся по допомогу до присутніх і не відправив потерпілого до закладу охорони здоров`я, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган та уповноважений підрозділ Національної поліції, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, хоча мав реальну можливість зупинитися та надати допомогу потерпілому, при цьому не маючи об`єктивних причин і підстав відмовитися від прийняття вищевказаних відповідних заходів, а, навпаки, розуміючи, що своїми попередніми діями поставив потерпілого ОСОБА_9 в небезпечний для життя стан, внаслідок чого останній був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок свого безпорадного стану, пов`язаного з отриманням тяжких травм, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел на уникнення від покарання, на керованому ним автомобілі «ВАЗ 21101» реєстраційний номер НОМЕР_1 зник з місця дорожньо-транспортної пригоди, залишивши постраждалого лежати на місці події.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК, а саме завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Статті (частини статей) КК, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 135. Залишення в небезпеці

1. Завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан,

карається обмеженням волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.»

«Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,

…

2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження,

караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.При цьому, суд, згідно ст. 337 КПК, діяв виключно в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, згідно якому ОСОБА_3 було висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та у залишенні в небезпеці, без обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання. Хоча у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті і викладено обвинувачення ОСОБА_3 із зазначенням про його перебування в стані алкогольного сп`яніння, але в обвинувальному акті відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК не вказано жодної обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого.

6.Відповідно ж до ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Тому, враховуючи, що в обвинувальному акті відповідно до п.6 ч. 2 ст. 291 КПК не була зазначена жодна обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого, то суд в силу наведених положень ст. 337 КПК позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

7.Обвинувачений ОСОБА_3 вину у висунутому обвинуваченні визнав частково та під час судового розгляду пояснив, що 04.01.2021 приблизно о 10:00 год. він перебував на роботі на базі по вул.Локомотивна, 4 у м. Ізмаїл, оскільки були збори, на яких обговорювались робочі питання. Збори закінчились близько 15:30 год., після чого всі водії розійшлись хто куди, а деякі залишились на роботі. Того дня здійснювалось встановлення GPS треків на робочі автомобілі. Керівник ОСОБА_10 після зборів оголосив прізвища тих водіїв, які мали залишитися для контролю за встановленням, серед них був і він, оскільки на його автомобіль також встановлювали навігатор. Наступного дня він мав виїжджати у рейс. Після встановлення датчиків, вже у темну пору доби, приблизно о 18:00 початок на 19:00 год., він зайшов у диспетчерську, там знаходився медик, який здійснює огляд на стан алкогольного сп`яніння перед кожним виїздом. Пройшовши огляд, він отримав документи, які залишив в машині. Якщо б він перебував у стані сп`яніння, то йому би не видали документи на виїзд. Після цього він разом з диспетчером вийшов на вулицю, він прогрів свій автомобіль ВАЗ-21101, трохи поговорив з диспетчером, після чого сів у свій автомобіль та поїхав додому. Перед виїздом йому зателефонувала ОСОБА_11 , щоб уточнити стосовно виїзду за кордон, оскільки вона хотіла замовити певні товари звідти. Після цього він виїхав на вул. Болградське шосе в сторону м. Ізмаїл, рухався у темну пору доби з увімкненим вуличним освітленням та освітленням ближнього світла фар його автомобіля, по прямій рівній, без вибоїн, з хорошою оглядовістю дорозі.

Між переїздом та заправкою біля масложиркомбінату попереду нього майже посеред дороги рухався інший автомобіль, він рухався від нього на відстані 1 1,5 м, у зв`язку з чим його оглядовість була обмежена та він не бачив, що відбувалося попереду цього автомобіля, який трохи згодом практично виїхав на зустрічну смугу для руху, що його дуже здивувало, адже він бачив джип з ввімкненими фарами, який рухався по зустрічній смузі. У той момент водій джипа увімкнув дальнє світло, що його осліпило, після чого він намагався загальмувати та відчув один удар у правий бік свого автомобіля, начебто з колеса зустрічного автомобіля щось вилетіло, удару у лобове скло він не відчув. При цьому напрямок руху він не змінював. Він зупинився, вийшов з автомобіля, подивився, побачив лише розбите скло фари справа, обійшовши автомобіль, нічого більше не побачив. Після цього сів назад у свій автомобіль та розпочав рух. При зустрічному роз`їзді з джипом, він краєм ока наче побачив, що щось на дорозі рухається, однак він, начебто проїхав повз, нічого не зачепивши. Коли він трохи від`їхав далі, то побачив на лобовому склі вм`ятину, наче щось влетіло, проте, він був впевнений, що нікого не збивав, і що це був виліт з-під колеса стороннього предмету. Аби не їхати додому в м. Кілія, він поїхав на зйомку квартиру у м. Ізмаїл, де його чекала за попередньою домовленістю ОСОБА_11 . Йому необхідно було терміново зателефонувати з приводу важливого питання, однак його мобільний телефон був розряджений, тому він попросив телефон у ОСОБА_11 , а свій поставив на зарядку. Після того, як він увімкнув свій телефон, то побачив пропущений виклик від ОСОБА_10 . Передзвонивши йому, він повідомив, що його ( ОСОБА_3 ) начебто розшукують працівники поліції через те, що він збив людину. Однак він одразу зазначив, що нікого не збивав, а лише ями об`їжджав. Він попросив ОСОБА_10 надати його мобільний телефон працівникам поліції, після чого він повідомив їм місце свого перебування. Обвинувачений також зазначив, що відігнав автомобіль назад на роботу, хоча зазвичай тримав його біля свого будинку, проїхав при цьому іншою дорогою, а не тою, якою їхав, повернувся на таксі. Поліцейські під`їхали, та він пояснив їм усю ситуацію. Коли він зайшов у квартиру, одразу зрозумів, що сталася біда, ОСОБА_11 намагалася його заспокоїти та з`ясувати, що саме сталося, однак він був настільки схвильований, що замкнувся у собі та навіть не намагався щось пояснювати. ОСОБА_11 накапала йому валер`янки, після цього налила йому 50 100 гр. коньяку, і він трохи заспокоївся. Точно не пам`ятає коли саме він вживав алкоголь, до чи після дзвінка ОСОБА_10 , але окрім цього в той день алкоголь він не вживав, він взагалі не п`є. Йому знову подзвонили працівники поліції, після чого він знов спустився до них та поїхав з ними на місце ДТП, де вже перебували двоє понятих, які оглядали місце пригоди. На вулиці було вже темно, на місці пригоди лежав велосипед, працівники поліції розпочали проводити слідчі дії, склали протокол, в якому було написано все не так як було насправді. Потім його намагалися посадити в іншу машину з тонованими вікнами, аби пересвідчитися чи бачить він людину на велосипеді. Однак він зазначив, що машина була не його, було ввімкнене дальнє освітлення та крім цього багато інших неточностей, через що він відмовився від підписання протоколу.

На той час він точно був впевнений, що він нікого не збивав, проте, зважаючи на стан скла, а саме його вдавлення, у нього почали виникати сумніви та він аналізував, що саме могло статися. На теперішній час він розуміє, що усі обставини вказують на те, що він збив велосипедиста, і він це визнає. На момент пригоди в його автомобілі був увімкнений відеореєстратор, який він не переглядав та який в подальшому був вилучений працівниками поліції. Коли він перебував під вартою, то передавав потерпілій через ОСОБА_10 за декілька разів усього 11 000 грн. Після звільнення його з-під варти інших коштів потерпілій він не сплачував, на даний час він зібрав певну суму коштів.

8.Окрім часткового визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 у висунутому йому обвинуваченні, його вина у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та у залишенні в небезпеці повністю підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів.

9.Так, потерпіла ОСОБА_7 під час судового розгляду пояснила, що загиблий ОСОБА_9 був її чоловіком, 04.01.2021 близько 20:00 години їй подзвонив співробітник її чоловіка, а саме ОСОБА_12 , та повідомив, що коли він повертався з хлопцями додому на таксі, побачив на проїжджій частині дороги по вул. Болградське шосе в м. Ізмаїл її чоловіка. Вони зупинилися аби пересвідчитися, що це дійсно він, та помітили, що чоловік лежить без ознак життя. Почувши це, вона не повірила та одразу попросила сина, щоб той поїхав на місце події та впевнився у тому, що сталося. Коли син приїхав на місце події разом зі своєю дівчиною, він побачив мертвого батька та одразу подзвонив їй і повідомив їй про це. Тоді вона зібралася та сама поїхала на місце події, де на той момент перебували працівники поліції, швидкої вже не було. На узбіччі в 200 метрах від магазину «Садовод» лежав її чоловік, на дорозі було багато розбитих банок, на проїжджій частині дороги зліва лежав велосипед без сідла.

Вона зазначила, що ОСОБА_3 після події виплатив їй 4 000 грн, потім він дав ще 7 000 грн, заяву про те, що вона не має претензій до останнього вона не писала, крім того, до страхової компанії не зверталася та більше жодних грошей не отримувала.

10.Свідок ОСОБА_11 під час судового розгляду пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_3 вона знайома близько п`яти років, стосовно дорожньо-транспортної пригоди їй відомо, що вона сталася 04.01.2021, вона запам`ятала дату, оскільки в той день поховала свого батька, та в той же день вона мала зустрітися з обвинуваченим, оскільки вони співпрацювали: їй необхідно було зробити замовлення на певні товари, бо обвинувачений їздив за кордон. Вона зв`язалася із ОСОБА_3 по телефону, який сказав їй, щоб вона взяла ключі у сусідки та дочекалась його в квартирі, щоб не мерзла на вулиці. Того дня, близько 18:00 години вечора вона прийшла до ОСОБА_3 на його найману квартиру та чекала поки він повернеться додому. Коли він прийшов додому, то був дуже збентежений, з ним неможливо було розмовляти, ОСОБА_3 сказав їй, що його мобільний телефон розрядився та попросив її телефон комусь зателефонувати. Коли він розмовляв по телефону, вона почула, що сталося ДТП, після цього він вибіг з квартири у невідомому напрямку, залишивши свій мобільний телефон вдома, який вона поставила заряджатися. Приблизно через 40 хвилин ОСОБА_3 повернувся додому в такому ж стані: роздратований, нервовий, вона налила йому спочатку валер`янки, яка стола в шафі поруч з коньяком, а потім запропонувала коньяк для того, щоб розговорити його. Він випив, після чого йому знов хтось зателефонував, під час розмови вони домовились зустрітися біля якогось магазину, після цього ОСОБА_3 пішов і більше не повернувся. Вона, не дочекавшись його, замкнула двері квартири, залишила ключ у сусідки та пішла. Більш детально про те, що сталося ОСОБА_3 їй не розповідав, деякий час вона намагалася до нього додзвонитися, але його телефон був вимкнений. Влітку 2021 року вони зустрілись та він їй розповів про те, що сталося. Також вона зазначила, що в той день запаху алкоголю від ОСОБА_3 не відчувала, він був просто знервований та напружений, пояснила, що інколи вона зустрічалась з останнім в квартирі виключно для того, щоб зробити замовлення на певні товари, крім того вона пояснила, що ніколи не бачила ОСОБА_3 у нетверезому стані, оскільки він завжди був за кермом.

11.Свідок ОСОБА_13 під час судового розгляду пояснив, що він працює диспетчером у ФОП ОСОБА_4 з обвинуваченим ОСОБА_3 , з яким він бачився 04.01.2021 приблизно у другій половині дня на роботі на зборах. Після цього деякі машини почали роз`їжджатися, а деякі залишились на другий день. Того дня він виходив з роботи одночасно із ОСОБА_3 , це був темний час доби, близько 18:00 години вечора, запаху алкоголю від ОСОБА_3 він не почув, та зауважив, що той був тверезий, оскільки зранку наступного дня, а саме 05.01.2021, ОСОБА_3 мав їхати у рейс до м. Одеса. Він зазначив, що не було таких випадків, щоб ОСОБА_3 перед рейсом був у нетверезому стані, крім того, перед виїздом всі проходять медогляд. Коли вони вийшли з роботи, він не бачив як поїхав ОСОБА_3 , оскільки він вийшов швидше за нього та одразу поїхав. Про те, що сталася дорожньо-транспортна пригода, він дізнався від самого ОСОБА_3 , коли останній зателефонував йому з 4 на 5 січня 2021 року після 00:00 години та повідомив, що нікуди не може їхати, оскільки з його вини сталося ДТП, жодних подробиць події йому невідомо.

12.Свідок ОСОБА_14 під час судового розгляду пояснив, що він працює разом із ОСОБА_3 04.01.2021 приблизно о 10:00 годині їх зібрали на роботі аби обговорити деякі робочі питання. Після зборів до них приїхали майстри, щоб встановити GPS-треки на машини, потім всі розійшлися по своїм справам, а він поїхав заправитися. Близько 18:00 години він зайшов до диспетчера, щоб забрати документи, і там побачив ОСОБА_3 та ОСОБА_13 . Коли він їхав по вул. Болградське шосе, на перехресті вул. Локомотивної побачив чоловіка їдучого на велосипеді у нетверезому стані, він їхав майже посеред дороги в бік с. Броска, був одягнений у темний одяг, без жодних світловідбивних елементів, тоді він зупинився, пропустивши його, та поїхав далі. Крім нього, на перехресті була ще одна фура, яка їхала з боку міста на виїзд, водій цієї фури також побачив велосипедиста на перехресті та зупинився аби його пропустити. Коли поїхав з бази ОСОБА_3 йому невідомо, оскільки він ще залишався з деякими хлопцями, доробляв свою роботу. Про ДТП йому стало відомо від водіїв, які з ним також працюють.

13.Свідок ОСОБА_10 під час судового розгляду пояснив, що у вихідний день, а саме 04.01.2021 приблизно о 10:00 годині, він зібрав всіх водіїв бази на збори для вирішення робочих питань, після зборів він піднявся до себе у кабінет, а хлопці порозходились по домам, дехто залишився, оскільки була робота, наскільки він пам`ятає. ОСОБА_3 поїхав додому приблизно о 12:00 годині. Того дня, приїжджали майстри для установки GPS-треків на машини. На роботі ніхто не випивав, оскільки з цим у них суворо. ОСОБА_3 також перебував у тверезому стані, жодного запаху від нього не почув. Крім того, останній мав 05.01.2021 зранку виїжджати у рейс, кожного разу перед виїздом всіх водіїв перевіряє лікар на стан алкогольного сп`яніння. Вночі йому зателефонували працівники поліції та запитали чи знайомий йому ОСОБА_3 та чи не знає він часом де перебуває останній, на що він повідомив, що йому невідоме місцезнаходження ОСОБА_15 та пообіцяв їм передзвонити, як щось з`ясує. Після чого він одразу подзвонив ОСОБА_3 , запитав, що трапилось, однак останній відмовився щось пояснювати, зазначивши, що про все розповість трохи згодом. Потім ОСОБА_3 передзвонив йому та повідомив, що за ним їдуть працівники поліції. З приводу ДТП йому більше нічого не відомо. Він зустрічався з родичами загиблого, це була його особиста ініціатива. Під час зустрічі, потерпіла повідомила, що необхідно ховати чоловіка та їй потрібні кошти. Тоді він зв`язався з матір`ю ОСОБА_3 та повідомив, що потерпілим необхідна матеріальна допомога, після чого його мати переказала на карту грошові кошти у сумі 4 000 грн, які він передав потерпілій під час зустрічі. Потім через деякий час він передав ще 7 000 грн. Також, він зазначив, що ОСОБА_3 отримує зарплату та він, за бажанням останнього або за рішенням суду буде і надалі допомагати потерпілій.

14.Подія кримінального правопорушення підтверджується даними рапортів інспектора-чергового Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, за якими телефоном на службу «102» 04.01.2021 о 18:56 год. та о 19:11 год. повідомлено, що за адресою: вул. Болградське шосе біля буд. 12, м. Ізмаїл Одеської області, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди помер чоловік, що лежав на узбіччі, на вигляд п`ятдесяти років, з травмою тім`яної області голови та зі слідами кровотечі, поруч з яким знаходився велосипед, чоловіка збив автомобіль та поїхав з місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди, чоловік був виявлений вже лежачим (т. 2 а.п. 3 4). А з протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.03.2021 вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 просила притягнути ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 135 КК, оскільки після травмування її чоловіка ОСОБА_9 внаслідок ДТП ОСОБА_3 з місця події зник (т. 2 а.п. 63). Зазначені повідомлення та заява стали підставами для внесення 04.01.2021 відповідних відомостей до ЄРДР за №0000004 та початку досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК та для внесення 15.03.2021 відомостей до ЄРДР за №0000402 та початку досудового розслідування за ч. 1 ст. 135 КК (т. 2 а.п. 183). Після цього постановою прокурора від 16.03.2021 вказані матеріали досудових розслідувань були об`єднані в одне провадження (т. 2 а.п. 184 185).

15.Причина смерті ОСОБА_9 , а також характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень описаних у формулюванні обвинуваченого, визнаного судом доведеним, були встановлені шляхом проведення судово-медичної експертизи відповідно до даних висновку № 8/12-2021 від 19.02.2021. Ушкодження у ОСОБА_9 утворилися в результаті дорожньо-транспортної події при зіткненні останнього (велосипедиста) з транспортним засобом і подальшим контактом ОСОБА_9 з дорожнім покриттям. Усі тілесні ушкодження заподіяні прижиттєво, одночасно, за декілька десятків хвилин до настання смерті, ускладнилися розвитком шоку, складають єдиний комплекс поєднаної травми і тому оцінюються разом, як такі, що викликали небезпечні для життя явища, і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. На тілі загиблого ОСОБА_9 слідів та пошкоджень характерних для наїзду, переїзду, волочіння не знайдено, та даних, які б вказували на те, що у загиблого були явно виражені дефекти опорно-рухового апарату, слуху та зору не мається (т. 2 а.п. 48 53).

16. Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який здійснювався без участі обвинуваченого ОСОБА_3 під час ясної погоди, без опадів, на проїзній частині в м. Ізмаїл Одеської області по вул. Болградське шосе біля будинку 12, згідно відповідного протоколу від 04.01.2021 та додатків до нього у виді фототаблиці та схеми, зафіксовані обстановка та сліди після того, як ОСОБА_3 на своєму автомобілі марки «ВАЗ 21101» номерний знак НОМЕР_1 здійснив наїзд на велосипедиста, який керував велосипедом марки «Супутник». Так, оглядом встановлено, що дорожнє покриття загальною шириною 8 м призначене для руху в двох напрямках по одній смузі для руху в кожному напрямку шириною 3,5 м по ходу руху та 4,5 м у зустрічному напрямку, покриття асфальтобетонне, сухе та чисте. Ділянка проїзної частини в темний час доби освітлена міськими ліхтарями та світлом з вікон будинків, відстань загальної видимості з робочого місця водія становить 150 м з увімкненим ближнім світлом фар та 150 м з увімкненим дальнім світлом фар. На велосипеді марки «Супутник» виявлені пошкодження у виді деформації заднього колеса, крила, ободу. Також під час огляду була зафіксована та відображена на схемі загальна та детальна обстановка події, згідно якій сліди осипу скла та пластику, уламки пластику, велосипед, сумка, труп, рукавиці були розкидані на правій смузі для руху за напрямком руху у бік вул. Станційне селище у м. Ізмаїл загальною протяжністю 21,6 м, зокрема між подряпинами на дорожньому покритті та початку осипу скла і уламків та розташуванням велосипеду на проїжджій частині на відстані 1,4 м його задньої частини та 0,2 м передньої до краю проїжджої частини і завершенням осипу скла та уламків.

Крім того, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був виявлений труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який лежав на животі на узбіччі дороги по вул. Болградське шосе, на правій частині по ходу рух з боку вул. Аеродромної в бік вул. Станційне селище на відстані 8,4 м до місцезнаходження велосипеда. Труп був одягнутий у світло-голубі джинси, синю куртку з червоними вставками, з видимими тілесними ушкодженнями голови. Під час огляду був вилучений велосипед марки «Супутник» та уламки пластику (т. 2 а.п. 11 21).

17.Під час проведення слідчого експерименту, згідно відповідному протоколу з додатками від 05.01.2021, на місці події, розташованого біля будинку 12 по вул. Болградське шосе в м. Ізмаїл, на проїзній частині в темний час доби, у ясну погоду, на асфальтованому покритті за участю автомобіля марки «ВАЗ 21101», що має заводське електроосвітлення, була встановлена видимість перешкоди на місці наїзду на велосипед, а саме в частині подряпин на асфальту, що знаходяться на відстані 1 м до правого узбіччя та 11,7 м від будинку №12, розташованого в м. Ізмаїл Одеської області по вул. Болградське шосе по ходу руху з боку вул. Аеродромна в бік вул. Станційне селище. Проведеними замірами встановлено, що відстань від фар автомобіля до видимої перешкоди склала 107,3 м., а загальна видимість проїзної частини при міському електроосвітленні склала на відстані шостої лінії електропередачі, відстань між якими складає 25 метрів, загальна відстань видимості проїзної частини таким чином склала 150 метрів. З метою встановлення загальної видимості та конкретної видимості було запрошено також водія автомобіля ОСОБА_3 , який від участі в проведенні слідчого експерименту відмовився, але в подальшому був присутнім під час проведення цієї слідчої дії (т. 2 а.п. 23 28).

18.При цьому, вважає цей доказ таким, що здобутий з дотриманням положень чинного КПК, зокрема, відповідно до положень ст. 240 КПК, зі змісту якої випливає, що слідчий експеримент проводиться не виключно з метою перевірки якихось показань, на що послалася сторона захисту, а й з метою відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань для перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Як вбачається з досліджуваного протоколу слідчого експерименту під час проведення цієї слідчої дії були здійсненні досліди для перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, і ніякі показання обвинуваченого ОСОБА_3 не перевірялися. При цьому ч.3 ст. 240 КПК передбачає можливість залучення у цій слідчій дії підозрюваного, потерпілого, свідка, захисника, представника, а не встановлює обов`язок цього. Тому неучасть підозрюваного чи його захисника не є порушенням порядку проведення слідчого експерименту. До того ж, слідчим з метою забезпечення реалізації прав обвинуваченого ОСОБА_3 були вжиті заходи щодо забезпечення його участі у цій слідчій дії, але від участі у ній обвинувачений відмовився, що не може ставити під сумнів отримані дані. Також ч. 7 ст. 223 КПК не встановлено заборон щодо участі одних і тих же понятих в проведенні в декількох слідчих діях. Тому суд відкидає посилання сторони захисту і в цій частині.

19.Що стосується набуття в подальшому ОСОБА_3 статусу підозрюваного, що на думку сторони захисту, також є підставою для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом на підставі п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК, то ці зауваження сторони захисту також не заслуговують на увагу, адже як було вище наведено під час проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_3 не надавав жодних показань, він взагалі відмовився від участі у цій слідчій дії і його участь не була обов`язковою. Судом не встановлено даних, які б давали підстави вважати, що при проведенні вказаного слідчого експерименту слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи обвинуваченого, або слідчий у будь-якій формі примушував би ОСОБА_3 до певних дій чи зізнань. Не було у слідчого й достатніх даних вважати, що надалі ОСОБА_3 буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим. Не містять спростувань цього і доводи сторони захисту. Саме тому, на думку суду, під час проведення слідчого експерименту права обвинуваченого ОСОБА_3 не було порушено жодним чином. Вказані висновки суду повністю відповідають висновкам Верховного Суду України, викладеним у його постанові №5-360кс15 від 09.06.2016. Як також зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2022 у справі №756/10060/17, суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

20.Згідно протоколу від 05.01.2021, під час огляду транспортного засобу, а саме автомобіля марки «ВАЗ 21101» номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску (далі автомобіль «ВАЗ 21101»), проведеного на підставі добровільної згоди його власника, а саме ОСОБА_3 , що вбачається з відповідної заяви (т. 2 а.п. 29), на автомобілі були виявлені пошкодження лобового скла з передньої правої частини, динамічні сліди пошкоджень на капоті з правої сторони, пошкодження правої передньої фари, переднього бамперу з правої сторони (т. 2 а.п. 30 34). Суд не погоджується з твердженнями сторони захисту про те, що і цей доказ був здобутий з істотним порушенням прав і свобод обвинуваченого. При цьому як ця, так і інших слідчі дії (зокрема, огляд місця події та слідчий експеримент) цілком обґрунтовано були проведенні слідчим у нічний час (з 22 до 6 години), оскільки, враховуючи специфіку цієї категорії кримінальних правопорушень, затримка їх проведення могла призвести до втрати слідів кримінального правопорушення. У зв`язку з цим суд відкидає посилання сторони захисту і в цій частині, як необґрунтовані.

21.Згідно даним висновку експерта № 21 139 від 17.02.2021, рульове керування, гальмова система, ходова частина вказаного автомобіля «ВАЗ 21101» перебували в працездатному стані й могли виконувати задані функції по керуванню автомобілем та зниженню швидкості з відомою водієві ефективністю, що свідчить про відсутність технічних несправностей на досліджуваному автомобілі, які б могли привести до втрати курсової стійкості та керованості даного транспортного засобу (т. 2 а.п. 39 41).

22.За даними висновку експерта № 21 140 від 09.03.2021, в ході експертного огляду на автомобілі «ВАЗ 21101» та велосипеді «Супутник» виявлені сліди та пошкодження, що характерні для їх взаємного контактування. У початковий момент зіткнення мала місце контактна взаємодія ударного характеру між рухомим у попутному напрямку автомобілем «ВАЗ 21101» та велосипедом «Супутник» між передньою частиною кузова автомобіля (передній бампер, передня права фара, капот двигуна) і задньою частиною велосипеда «Супутник» (заднє колесо, заднє крило, задній багажник). Аналіз і узагальнення виділених фактів і обставин, з урахуванням результатів досліджень дає підстави для встановлення елементів механізму ДТП: в початковий момент взаємного контактування автомобіль «ВАЗ 21101» та велосипед «Супутник» розташовувались на проїжджій частині таким чином, що кут між поздовжніми осями становив близько 0+50 спереду назад щодо автомобіля «ВАЗ 21101» і ззаду наперед відносно велосипеда «Супутник» проти ходу годинникової стрілки. Автомобіль «ВАЗ 21101» у момент зіткнення з велосипедом «Супутник» перебував у русі. Місце зіткнення автомобіля «ВАЗ 21101» з велосипедом «Супутник» розташовувалось в межах смуги руху в напрямку вул. Станційна проїзної частини вул. Болградське шосе поблизу будівлі № 12, перед початком подряпин на асфальті та локалізації осипу скла та пластику, за ходом руху автомобіля «ВАЗ 21101» (т. 2 а.п. 42 46).

23.А відповідно до висновку експерта №21 198 від 11.03.2021, у виниклій дорожній обстановці водію автомобіля «ВАЗ 21101» ОСОБА_3 необхідно було формувати свої належні дії таким чином, що при виявленні велосипедиста, який знаходився на проїжджій частині та рухався у попутному з ним напрямку в смузі руху попереду автомобіля, повинен був негайно вжити заходи до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, тобто він повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР. В його діях з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам зазначеного пункту ПДР. А дії велосипедиста ОСОБА_9 ПДР не визначались, оскільки рухаючись прямолінійно біля правого краю проїжджої частини автодороги, він виконував функції оператора з керування велосипедом з тим, щоб безпечно керувати ним в межах смуги свого руху. При цьому неможливо вимагати від велосипедиста ОСОБА_9 водночас контролювати подію як у напрямку свого руху, так і позаду себе, в його діях не вбачається невідповідності вимогам ПДР. З технічної точки зору водій ОСОБА_3 мав можливість запобігти зіткненню з велосипедистом як своєчасним гальмуванням із зупинкою транспортного засобу до місця зіткнення, так і шляхом маневру об`їзду, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР, а велосипедист ОСОБА_9 з технічної точки зору не мав технічної можливості запобігти настанню даної пригоди. Саме дії водія ОСОБА_3 , які з технічної точки зору не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР, знаходились у причинному зв`язку з настанням даної події (т. 2 а.п. 54 57).

24.Вказані висновки експертів су визнає допустимим доказами, оскільки вони були здобуті у встановленому порядку та ґрунтуються на допустимих доказах, адже суд не знайшов підстав для визнання недопустимими доказами даних, що були враховані під час проведення експертиз.

25.Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_3 про обставини ДТП, що сталося за його участі, як суперечливі, нелогічні та нещирі. Зокрема, показання обвинуваченого про те, що його розшукують працівники поліції через те, що він збив людину, він дізнався від свідка ОСОБА_10 , якому передзвонив після того, як вдома побачив від нього пропущений виклик, суперечать показанням самого свідка ОСОБА_10 , за показанням якого, поліцейські хоча і дзвонили йому та цікавилися обвинуваченим і його місцезнаходженням, але вони йому нічого не казали про ДТП, після чого саме він подзвонив обвинуваченому, а не обвинувачений йому, та спитав у нього, що трапилось, а обвинувачений відмовився щось пояснювати, зазначивши, що про все розповість трохи згодом, а вже згодом ОСОБА_3 передзвонив та повідомив, що за ним їдуть працівники поліції, а з приводу ДТП свідку ОСОБА_10 нічого не було відомо.

26.Показання обвинуваченого ОСОБА_3 також суперечать показанням свідка ОСОБА_11 в тій частині, що обвинувачений розхвилювався після його зустрічі з поліцейськими, коли вдруге зайшов до своєї квартири, де знаходилась ОСОБА_11 , тоді як, за показаннями останньої, ОСОБА_3 був настільки збентежений, що з ним неможливо було розмовляти, ще коли він відразу прийшов додому, а не після того як кудись виходив з квартири, а коли він повернувся вдруге, то знаходився в такому ж стані: роздратований та нервовий.

27.Крім того, показання обвинуваченого ОСОБА_3 є суперечливими і між собою, зокрема, тому як він міг відчути лише один удар у праву частину автомобіля, коли на ньому були значні та чисельні механічні пошкодження, а саме пошкодження лобового скла з передньої правої частини, динамічні сліди пошкоджень на капоті з правої сторони, пошкодження правої передньої фари, переднього бамперу з правої сторони (т. 2 а.п. 30 34). При цьому, абсолютно неспроможними є показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не відчув удар та не помітив пошкодження лобового скла, коли воно отримало такі пошкодження, що було вдавлене всередину салону автомобіля. З точки зору здорового глузду також абсолютно нелогічними та суперечливим є показання обвинуваченого про те, що при зустрічному роз`їзді з джипом, він краєм ока наче побачив, що щось на дорозі рухається, однак він, начебто проїхав повз, нічого не зачепивши, тоді як автомобіль отримав перелічені значні механічні пошкодження. Враховуючи виявлені сліди на місці ДТП, а також пошкодження автомобіля обвинуваченого, останній не міг не відчути удару об його автомобіль велосипеда з людиною на ньому та тіла людини, що є достатньо важкою перешкодою для автомобіля, зіткнення з якою не може залишитися непомітним чи невідчутним для водія. Зафіксована слідова інформація також не дає підстави не тільки для ствердження, а й навіть для припущення можливості переплутання як будь-якою людиною, так і обвинуваченим об`єктів зіткнення камінця чи іншого предмета, що може вилетіти з-під коліс зустрічного легкового автомобіля, з велосипедом та тілом людини, адже останні є набагато важчі за перші і ніяким чином не можуть вилетіти з-під коліс зустрічного легкового автомобіля.

28.Також є нелогічними та непослідовними і пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 щодо переміщення свого автомобіля назад на роботу на зберігання, коли він приїхав перед цим на цьому ж автомобілі з роботи додому, де й зазвичай його зберігає, коли приїжджає на ньому.

29.Вказані суперечності показань обвинуваченого ОСОБА_3 як між собою, так і з показаннями свідків, суд пов`язує з обраною позицією захисту обвинуваченого з метою пом`якшити свою відповідальність за вчинені ним злочини чи взагалі уникнути її.

30.Як раз виявлені на місці ДТП сліди, наявні механічні пошкодження на автомобілі обвинуваченого, показання свідків про поведінку обвинуваченого після ДТП, дані висновку експерта № 21 140 від 09.03.2021 транспортно-трасологічної експертизи обставин і механізму зіткнення автомобіля ВАЗ-21101 та велосипеду «Спутник» (т. 2 а.п. 42 46), а також самі суперечливі показання ОСОБА_3 у своїй сукупності достеменно свідчать про те, що автомобіль ВАЗ-21101 під керуванням обвинуваченого ОСОБА_3 передньою частиною зіткнувся з велосипедом «Спутник» під керуванням ОСОБА_9 у задню його частину на правій смузі для руху по ходу руху і автомобіля, і велосипеду, що обвинувачений ОСОБА_3 не тільки не міг не помітити та зрозуміти, а й точно побачив та зрозумів. Саме це пояснює його таку збентеженість, що з ним неможливо було розмовляти відразу ж коли він прийшов додому після ДТП, а також його поведінку щодо перегонки автомобіля назад на роботу. Суд пов`язує таку поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 з його усвідомленням того, що він збив людину, та його бажанням уникнути відповідальність шляхом зникнення з місця події та приховування транспортного засобу, причетного до ДТП.

31.Встановлені судом обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_3 допустив порушення вимог ПДР, зокрема п.1.5., підп. «б» п.2.3., п. 12.3. ПДР, а також п/п. «а е» п. 2.10. ПДР.

32.Так, відповідно п. 1.5. ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

33.Відповідно ж до підп. «б» п. 2.3. ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

34.Також, згідно з вимогами п. 12.3. ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

35.А відповідно до п/п. «а е» п. 2.10. ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

36.Аналіз же вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є допустимим, достовірним, належним та у сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 , керуючи технічно справним транспортним засобом, в порушення наведених п. 1.5., підп. «б» п. 2.3., п. 12.3. ПДР створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну у виді появи велосипедиста, який знаходився на проїжджій частині та рухався у попутному з ним напрямку в смузі руху попереду автомобіля, та негайно не вжив заходи до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. При цьому при виконанні вказаних вимог ПДР обвинувачений ОСОБА_3 був зобов`язаний врахувати усі обставини дорожньої обстановки, у тому числі і наявність зустрічного автомобіля на проїжджій частині, а також можливе його осліплення ним. Крім того, відповідно до п. 19.3. ПДР, у разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію; відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення. Обвинувачений же ОСОБА_3 , посилаючись на засліплення світлом фар зустрічного транспортного засобу, не виконав вказані імперативні вимоги ПДР. Таким чином, внаслідок невиконання вказаних вимог ПДР обвинувачений ОСОБА_3 позбавив себе можливості вжити належних заходів та уникнути зіткнення з велосипедистом.

37.Саме зазначені порушення вимог ПДР ОСОБА_3 призвели до зіткнення автомобіля під його керуванням з велосипедом під керуванням ОСОБА_9 , від чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, які стали причиною його подальшої смерті. На думку суду, ці суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілого перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку саме з порушенням ПДР, які допустив обвинувачений ОСОБА_3 . І на цей висновок жодним чином не впливає той факт, що потерпілий ОСОБА_9 перебував у стані сп`яніння, оскільки ця обставина не перешкоджала обвинуваченому ОСОБА_3 уникнути зіткнення за умови дотримання ним вимог ПДР. Більше того, хоча потерпілий ОСОБА_9 і знаходився у стані сп`яніння, але він перебував на своїй смузі для руху, і рухався по правій крайній частини дороги, на що вказують дані протоколу огляду місця події, розташування слідів зіткнення на дорозі, велосипеду та трупу на узбіччі, а також механічні пошкодження автомобіля під керуванням обвинуваченого з правої сторони. Це саме обвинувачений ОСОБА_3 в порушення наведених положень ПДР, рухаючись у попутній смузі для руху з потерпілим позаду нього, і допустив зіткнення з останнім. За таких обставин потерпілий жодним чином не мав можливості контролювати ситуацію та уникнути зіткнення.

38.Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , поставивши вказаними своїми діями потерпілого в небезпечний для життя стан, завідомо залишив його без допомоги. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК.

39.Хоча в обвинувальному акті і не вказаного про наявність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК, з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, підлягає виключенню посилання сторони обвинувачення, що наведене у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті, на обставини перебування обвинуваченого ОСОБА_3 в порушення п/п. «а» п. 2.9. ПДР у стані алкогольного сп`яніння під час ДТП, як такі, що не доведені. Так, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 категорично заперечив те, що під час ДТП він перебував у стані сп`яніння, та зазначив про те, що він вжив алкоголь в своїй квартирі, коли його пригостила свідок ОСОБА_11 , вже після ДТП для того, щоб заспокоїтися після цієї події. І хоча стороною обвинувачення і були надані докази перебування обвинуваченого ОСОБА_3 після ДТП станом на 04.01.2021 на 23:30 та на 23:40 год. у стані алкогольного сп`яніння (висновок щодо результатів медичного огляду з роздруківкою алкотестеру від 04.01.2021 (т. 2 а.п. 22), протокол отримання зразків для експертизи від 04.01.2021 (т. 2 а.п. 66), висновок експерта №257 від 21.01.2021 (а.п. 64)), але ці докази не спростовують версію обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що під час самого ДТП він перебував у тверезому стані та вжив алкоголь, коли приїхав додому, після чого й був проведений його огляд на стан сп`яніння та відібрані зразки крові для цього. Крім того, показання обвинуваченого ОСОБА_3 в цій частині також непрямо підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 про те, що зранку наступного дня ОСОБА_3 мав виїжджати за кермом транспортного засобу у рейс, а тому з вечора був проведений його медичний огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_3 раніше за весь час роботи ніколи не був помічений у зловживанні алкогольними напоями та у перебуванні у стані сп`яніння напередодні виїзду в рейс, а також про те, що безпосередньо перед ДТП та відразу після нього він обвинуваченого не було чутно запаху алкоголю, а вжив він алкогольні напої за пригощанням свідка ОСОБА_11 вже після ДТП.

40.Інших доказів на спростування версії обвинуваченого ОСОБА_3 в цій частині та на підтвердження його перебування під час ДТП у стані сп`яніння стороною обвинувачення не надано, а тому ці посилання підлягають виключенню з формулювання обвинувачення.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

41.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить часткове добровільно відшкодування завданих збитків. З огляду не обрану обвинуваченим позицію, його часткове невизнання вини, заперечення істотних та очевидних обставин кримінального провадження, надання неправдивих та суперечливих показань, його відмова в участі у слідчих діях під час слідчого експерименту повністю виключають наявність щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, на що послалася захисниця під час судового розгляду.

42.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

43.При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

44.Як зазначено в ч. 2 ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

45.Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

46.Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

47.При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що випливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК, відповідно до якої якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

48.Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначені покарання низки покарань, утому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має враховувати не тільки тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, але й інші обставини справи.

49.За формальною класифікацією, передбаченою ст. 12 КК, в залежності від форми вини та санкції ч.2 ст. 286 КК обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний тяжкий злочин, а за ч. 1 ст. 135 КК умисний нетяжкий злочин.

50.Водночас, як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості злочину є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.

51.Суд враховує те, що склад вчиненого ОСОБА_3 злочину за ч. 2 ст. 286 КК відноситься до кваліфікованого, тобто з обтяжуючими обставинами. І хоча обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний тяжкий злочин, але внаслідок нього настала смерть людини. А відповідно до ст. ст. 3 і 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Також злочин був вчинений ОСОБА_3 за обставин грубого порушення ним ПДР, коли він, рухаючись по правій смузі для руху здійснив зіткнення з велосипедистом, що рухався у попутному напрямку по тій же смузі для руху в ясну погоду, хоча й у темну період доби, але з достатнім вуличним освітленням та освітленням фар автомобіля, і вказаного велосипедиста обвинувачений ОСОБА_3 був зобов`язаний та мав реальну об`єктивну можливість виявити шляхом проявлення належної уважності. А постраждалий, який був велосипедистом, при цьому був позбавлений будь-якої можливості уникнути зіткнення, адже він не міг контролювати обставини, що відбувалися позаду нього. Вказані грубі порушення ПДР значно підвищують ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_3 злочину.

52.Аналізуючи конкретні обставини справи, слід зважити на зміст і обсяг допущених обвинуваченим ОСОБА_3 порушень правил безпеки дорожнього руху та одночасно врахувати перебування потерпілого в аварійній ситуації, який не мав технічної можливості запобігти зіткненню.

53.Щодо особи винного, то суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , те, що він раніше не судимий (т. 2 а.п. 68 69), має міцні соціальні зв`язки, має матір похилого віку, не одружений, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно (т. 2 а.п. 77, 78). Заслуговує на увагу і те, що він вживав заходів щодо відшкодування завданих внаслідок вчинених кримінальних правопорушень матеріальних збитків, сплативши потерпілій спочатку 7 000 грн (т. 1 а.п. 36), а згодом ще 4 000 грн (т. 1 а.п. 43). Разом з цим ці виплати були здійснені через нетривалий час після ДТП, а саме в січні та лютому 2021 року, у той час, коли обвинувачений перебував під вартою, але після його звільнення з-під варти, він ніяких заходів щодо відшкодування завданих збитків не вживав, хоча він є працевлаштованим та має джерело доходів. Ці обставини ілюструють ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 не тільки до наслідків його діяння, а й до самого діяння, та свідчать про його низькі моральні особистісні якості.

54.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд також приймає до відома і досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчиненні повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як середні.

55.Таким чином, враховуючи вимоги закону України про кримінальну відповідальність та передбачені цим законом санкцій, обставини вчинення ОСОБА_3 тяжкого злочину, за яких він грубо порушив ПДР внаслідок кримінально протиправної самовпевненості, невідворотні наслідки, що настали від вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 тяжкого злочину у виді смерті потерпілого, а також середніх ризиків вчинення ним повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, наявність у нього обставин, що пом`якшують покарання, а саме часткове відшкодування завданих збитків, а також відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим ОСОБА_3 , так і іншими особами, можливо лише за умов ізоляції обвинуваченого від суспільства. У зв`язку з цим обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК, а за сукупністю кримінальних правопорушень у силу ст. 70 КК із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки тільки таке покарання досягне мети його застосування. При цьому, з урахуванням наведених обставин, невідворотних наслідків, що настали у виді смерті потерпілого, суд не вбачає підстав для застосування положень як ст. 69, так і ст. 75 КК.

56.А враховуючи суспільно-небезпечні наслідки, що настали внаслідок кримінально протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 у виді смерті, що настали внаслідок грубого порушення ПДР через особливу неуважність, що безпосередньо впливає на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, на думку суду, обвинуваченому має бути призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке сприятиме його виправленню та запобігання нових кримінальних правопорушень не тільки обвинуваченим, а й іншими особами. Крім того, раніше виконувана обвинуваченим робота, пов`язана з керуванням транспортним засобом, та можлива в майбутньому така робота не може бути перешкодою в призначенні цього виду покарання, оскільки, з урахуванням тяжкості і характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також принципів співмірності та справедливості покарання, його все ж слід тимчасово відсторонити від керування транспортними засобами. Так, Конституційний Суд України в абз. 5 п/п. 4.1. п. 4. Рішення від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

57.Судом встановлено, що ОСОБА_3 був затриманий у даному кримінальному провадженні 05.01.2021, що підтверджується відповідним протоколом, та ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.01.2021 відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого продовжувався у встановленому законом порядку, і ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2021 обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід був змінений з тримання під вартою на домашній арешт з покладанням певних обов`язків передбачених п. п. 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК, та в подальшому ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.08.2021 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладанням певних обов`язків передбачених п. п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК, строк дії яких на теперішній час сплив.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з метою виконання вироку, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в Україні воєнного стану, обвинуваченому ОСОБА_3 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, для чого його слід взяти під варту в залі суду.

У силу вимог ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення з 05.01.2021 по 09.04.2021 та з 26.04.2023 до набрання вироком законної сили має бути зараховане у строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі з розрахунку день за день.

58.У силу ч. 4 ст. 174 КПК з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеса арешт, автомобіль марки «ВАЗ 21101 державний номер НОМЕР_1 та дорожній велосипед «Супутник», що були предметами кримінального правопорушення в силу п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК, слід повернутим власникам, відповідно обвинуваченому ОСОБА_3 та потерпілій ОСОБА_7 , поновивши у них право розпорядження цим майном.

59.На підставі ч. 2 ст. 124 КПК з ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля «ВАЗ 21101» № 21 139 від 17.02.2021 у сумі 1 544,49 грн, судової транспортно-трасологічної експертизи обставин і механізму зіткнення автомобіля «ВАЗ 21101» та велосипеду «Супутник» № 21 140 від 09.03.2021 у сумі 3 088,98 грн та судової автотехнічної експертизи по обставинам зіткнення автомобіля «ВАЗ 21101» та велосипеда «Супутник» № 21 198 від 11.03.2021 у сумі 2 230,93 грн., а всього в загальному розмірі 6 864,40 грн.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк шість років;

ч. 1 ст. 135 КК у виді позбавлення волі на строк один рік.

2.На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк шість років.

3.Застосувати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.

4.Строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту, а саме з 26.04.2023, зарахувати йому згідно ч. 5 ст. 72 КК строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 05.01.2021 по 09.04.2021 та з 26.04.2023 до набрання вироком законної вили, виходячи з розрахунку день за день.

5.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у сумі 6 864,40 грн (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні 40 копійок).

6.З набранням вироком законної скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеса від 11.01.2021 арешт, та:

автомобіль марки «ВАЗ 21101» номерний знак НОМЕР_1 , повернути обвинуваченому ОСОБА_3 , поновивши право розпорядження цим майном;

дорожній велосипед «Супутник», повернути потерпілій ОСОБА_7 , поновивши право розпорядження цим майном.

7.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

8.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

9.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1