СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1224/23
ун. № 759/9765/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року місто Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві під час розгляду кримінального провадження за № 0001914 від 17.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов Луганської області, українця, громадянина України, який здобув середню освіту, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 69 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 достовірно знаючи і усвідомлюючи, що земельна ділянка поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яка обліковується за Київської міською державною адміністрацією та має орієнтовну площу 12 кв.м. (точний розмір самовільно зайнятої ділянки в ході досудового розслідування не встановлений), йому рішенням Київської міської ради чи інших компетентних органів не передавалась в орендне чи будь-яке інше володіння, користування, чи розпорядження, не маючи жодних правових підстав на володіння чи користування вказаною земельною ділянкою, діючи всупереч вимогам ст.ст. 116-126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи будь-яких дозвільних документів органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність або оренду вказаної земельної ділянки, діючи з прямим умислом, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок використання такої земельної ділянки шляхом розміщення на ній нежитлової, тимчасової споруди, реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, приблизно у липні 2017 року (точний час органом досудового розслідування не встановлений) самовільно зайняв вищевказану земельну ділянку за вищевказаною адресою, розмістивши на ній нежитлову, комерційну споруду з фундаментом, зібрану з метало-профілю та листів проф-настилу (тимчасову споруду). При цьому, досудовим розслідуванням встановлено, що зазначена тимчасова споруда була розміщена ОСОБА_3 в зоні санітарної охорони, а саме у зоні допровідних, кабельних мереж та споруд водопровідного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал», а саме каналізаційного колектору глибокого закладання Д=1200 мм, що призвело до порушення вимог ДБН Б.2.2-2018 «Планування і забудова території» та ДБН В.2.5-74:2013 «Встановлення. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення та проектування», оскільки нормативна відстань від фундаменту споруди до існуючих водопровідних мереж, кабельних мереж повинна бути не менше ніж 5 метрів.

Згідно зі ст. 113 Земельного кодексу України, ст. 36 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п. 5 р. XI Правил користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, затверджених питного наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 19.04.2021 № 97) (далі - Правила користування), п. 16.1.23 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051, розпорядженням Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА) під 03.03.2007 № 235 «Про заходи щодо усунення порушень в охоронних зонах інженерних мереж» (далі - Розпорядження № 235) забороняється розташування об`єктів та споруд в охоронних зонах інженерних мереж.

Відповідно до п. 5.1 Розпорядження № 235 КМДА заборонила Товариству погоджувати місця розташування об`єктів містобудування в охоронних зонах інженерних мереж.

Зазначаємо, що згідно з п. 15.2.4 ДБН В.2.5-74:2013 «Водопостачання. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування» ширина санітарно-захисної смуги водоводів та водопровідних мереж діаметром до 1000 мм має становити не менше між 10 м, при діаметрі водоводу 1 000 мм та більше - не менше ніж 20 м, а водоводу, прокладеного у мокрих ґрунтах, не менше ніж 50 м незалежно від діаметра.

Відповідно до п. 17.1.2 ДБН В.2.5-75:2013 «Каналізація. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування» розміри захисних охоронних зон каналізаційних самопливних мереж (в кожну сторону від бокової стінки трубопроводу) при глибині укладання менше 4 м становлять 3 м.

Згідно з п. 11.5.4 та додатком И.1 (обов`язковим) ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» відстань по горизонталі (у світлі) від водопроводу до фундаментів будинків і споруд становить не менше 5м, до фундаментів огорож не менше 3 м.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 самовільно зайняв земельну ділянку в зоні санітарної охорони, орієнтовна площа якої 12 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом розміщення на ній тимчасової нежитлової комерційної споруди.

Отже, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, тобто самовільному зайнятті земельної ділянки в зоні санітарної охорони.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив письмове клопотання про закриття кримінального провадження за №0001914 від 17.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

У судовому засідання обвинувачений ОСОБА_3 також заявив клопотання про закриття на підставі ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження у зв`язку із звільнення його від кримінального відповідальності. Також показав, що суть обвинувачення йому зрозуміла, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України він визнає. Крім того, обвинувачений показав, що він розуміє підстави та наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, а також те, що підстава звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а обвинувачений ОСОБА_3 звільненню від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на підставі наступного.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Виходячи з фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті, клопотанні прокурора та обвинуваченого, події кримінального правопорушення мали місце у липні 2017 року.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.197-1 КК України є нетяжким злочином.

Максимальне покарання, передбачене ч. 2 ст. 191-1 КК України карається позбавленням волі на строк до двох років.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відтак, на даний час сплинув строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності клопотання прокурора та обвинуваченого про закриття кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття щодо нього кримінального провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 44, 49 КК України, ст. 284-286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001914 від 17.05.2023, стосовно ОСОБА_3 - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 04 серпня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1