ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1752/23 Справа № 204/8029/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000131 від 30.03.2022 рокуза апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Первомайське, Ясинуватського району Донецької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним та засуджено за ч.5 ст.27, ч.1 ст.110 Кримінального кодексу України (далі- КК) до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Строк покарання ОСОБА_8 рахується з часу приведення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст.72 КК в строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення, починаючи з часу затримання з 30 березня 2022 року, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього затримання.

Процесальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішено відповідно до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин.

24 лютого 2022 року указом Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статі 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

27.02.2022 в ході спілкування зі своєю донькою невстановленою особою 1, яка постійно проживає на тимчасово окупованій території у м.Донецьк, ОСОБА_8 , діючи умисно, з ідеологічних мотивів, бажаючи сприяти представникам незаконних збройний формувань так званої «ДНР» у вчиненні дій, спрямованих на зміну меж територій та державного кордону України, через месенджер «Telegram» передав інформацію про те, що в напрямку с.Піски з с.Первомайське Покровського району Донецької області військовослужбовці ЗС України на військовому автомобілі «КРАЗ» повезли снаряди в дерев`яних ящиках.

Далі, 05.03.2022, о 16:51 ОСОБА_8 перебуваючи у с.Первомайське Очеретинської селищної громади Покровського району Донецької області, достовірно усвідомлюючи факт здійснення ЗС РФ та підконтрольними їм формуваннями «ДНР» збройної агресії проти України та підтримуючи вказану агресію, з ідеологічних мотивів, шляхом надсилання повідомлення через месенджер «Telegram» передав невстановленій особі 1, яка в подальшому за допомогою в додатку «Telegram» здійснила передачу цих відомостей невстановленій особі 2 - представниці силового блоку «ДНР», що зареєстрована під ім`ям « ОСОБА_10 », підконтрольній представникам ЗС РФ (стосовно якої досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні), а саме інформацію наступного змісту: «часа в 4 в сторону водяного прошли два БРДМ. Через полтора часа вернулись назад и с ними 3 БМП».

У подальшому, 25.03.2022 о 06:01 годині ОСОБА_8 , перебуваючи у с.Первомайське Очеретинської селищної громади Покровського району Донецької області, достовірно усвідомлюючи факт здійснення збройними силами РФ та підконтрольними їм формуваннями «ДНР» збройної агресії проти України та підтримуючи вказану агресію, з ідеологічних мотивів, шляхом надсилання повідомлення через месенджер «Telegram» передав невстановленій особі 1, яка в подальшому за допомогою додатку «Telegram» здійснила передачу цих відомостей представниці силового блоку «ДНР» - невстановленій особі 2, що зареєстрована під ім`ям « ОСОБА_10 », підконтрольній представникам ЗС РФ, а саме інформацію наступного змісту: «Рембаза была в гараже но ее разбили. Где еще можно быть не знаю. Поспрашиваю».

Вище вказаними діями ОСОБА_8 надав відповідні поради та вказівки, чим сприяв здійсненню особами, кримінальне провадження відносно яких здійснюється в іншому кримінальному провадженні, умисних дій, вчинених з метою зміни меж та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У подальшому представниця силового блоку «ДНР»- невстановлена особа 2, що зареєстрована у месенджері «Telegram» під ім`ям « ОСОБА_10 », підконтрольна представникам ЗС РФ, передавала отриману інформацію начальнику розвідку артилерії 100 ОМСБ р 1 АК НМ «ДНР» невстановленій особі 3, який на даний час мобілізований до збройних підрозділів, залучених до здійснення агресії РФ, стосовно якого досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні.

Такі дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч.1 ст.110 КК, як пособництво у вчиненні умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину за ч.1 ст.110 КК не доведена, оскільки відсутні докази того, що саме нібито передані обвинуваченим дані могли змінити межі території України або державного кордону України. Вказує на те, що з суб`єктивної сторони цей злочин характеризується наявністю прямого умислу у винної особи, тобто суб`єкт має чітко усвідомлювати й достовірно знати, що його дії направлено на зміну меж території або державного кордону України всупереч порядку, визначеному Конституцією України.

Разом з цим, як стверджує апелянт, суду не були надані докази, які б підтверджували наявність у ОСОБА_8 прямого умислу на вчинення дій з метою змін меж території або державного кордону України, як і наявність кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч.1 ст.110 КК, а саме пособництво у вчиненні злочину.

У поданій апеляційній скарзі захисник зазначає, що як убачається з матеріалів кримінального провадження, в основу обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні умисних дій з метою зміни меж території або державного кордону України задля порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, органи досудового розслідування поклали дані, що містяться у протоколах проведення слідчих та процесуальних дій, в яких, як стверджує апелянт, відсутні заклики ОСОБА_8 до змін територіальної цілісності України. Це, на переконання захисника, свідчить про відсутність в діях обвинуваченого ознак об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.110 КК.

Крім того, на думку сторони захисту, в матеріалах провадження відсутні докази, які б підтверджували викладені в обвинувальному акті обставини про те, що між обвинуваченим ОСОБА_8 та іншими особами дійсно відбулися певні домовленості, метою яких була зміна меж території або державного кордону України, та що зазначені особи, з якими змовлявся ОСОБА_8 , є учасниками терористичної організації, а також відсутнє обґрунтування того, у чому полягав зміст цієї змови, зокрема щодо обсягу дій ОСОБА_8 . У той же час, як зазначає захисник, спілкування з власною донькою, яка на теперішній час мешкає на тимчасово окупованій території, є громадянкою України та не має можливості виїхати на територію України, ще не може слугувати підставою стверджувати, що обвинувачений чинив дії, направлені проти України чи є представником т.зв. ДНР. Водночас захисник вважає, що інформація, яка нібито була передана донці, могла бути використана для змін меж території України, ґрунтується виключно на припущеннях сторони обвинувачення.

Також захисник вказує на безпідставне посилання суду, як на доказ вини обвинуваченого, на протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 та диск відеозапису вказаної слідчої дії, оскільки вважає, що цей протокол, згідно ст.84 КПК, не є самостійним джерелом доказів, а є лише формою фіксування наданих підозрюваним показань на досудовому слідстві. Натомість згідно ч.4 ст.95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Однак, як стверджує апелянт, протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 свідчить про те, що слідчий задавав підозрюваному уточнюючі запитання, звідки сторона захисту робить висновок, що ОСОБА_8 не самостійно розповідав про обставини вчиненого злочину, а лише відповідав на питання слідчого, таким чином змушений був давати покази, а отже цю слідчу дію слід вважати допитом підозрюваного.

Поміж іншого в апеляційній скарзі захисник зазначає, що витяг з ЄРДР та рапорт співробітника СБУ, у розумінні ст.84 КПК, не можуть бути доказами того, що ОСОБА_11 є учасником терористичної організації, оскільки ці документи носять суто інформаційний характер і не підтверджують саме участь ОСОБА_11 в терористичній організації. На підтвердження цього факту, як зауважує апелянт, стороною обвинувачення суду не було надані ані повідомлення про підозру ОСОБА_11 , ані обвинувальний акт відносно останнього, а тим більше не був наданий вироку суду, який набрав законної сили, та підтвердив би участь ОСОБА_11 в терористичній організації.

Окрім того, сторона захисту вказує на безпідставне посилання суду на матеріали НСРД, які проводилися в іншому кримінальному провадженні та відносно інших осіб, зокрема ОСОБА_11 , але при цьому зазначено, що вони частково відносяться до ОСОБА_8 , так як там мається інформація, що була ним передана.

При цьому захисник зазначає, що в порушення п.7 ч.2 ст.412 КПК, в матеріалах справи відсутній аудіозапис процесу перегляду судом відеоматеріалів НСРД для підтвердження того, чи дійсно на диску мається інформація, що відображена в протоколі проведення НСРД

Також сторона захисту вказує на порушення вимог ст.253 КПК щодо не повідомлення підозрюваного ОСОБА_8 ані слідчим, ані прокурором про тимчасове обмеження його прав під час проведення НСРД. Водночас сторона захисту посилається на відсутність в матеріалах даного кримінального провадження документів, на підставі яких проводились НСРД, доручення оперативним працівникам на проведення НСРД та ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення НСРД, що, на переконання апелянта, тягне за собою визнання недопустимими доказами результатів НСРД.

З урахуванням вищенаведеного сторона захисту вважає недоведеним наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.110 КК, а тому просить скасувати вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року та закрити кримінальне провадження на підставі ст.284 КПК.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку поданої ним апеляційної скарги, просив скасувати вирок та закрити кримінальне провадження на підставі ст.284 КПК України за недоведеністю вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, частково дослідивши письмові докази та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПКсуд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.110 ККпри обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація його дій, основані на зібраних по справі та перевірених судом доказах, являються обґрунтованими та належним чином мотивованими.

Відповідно до положень статті 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно статей 85 та 86 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.ч.1,4 ст.95 КПК показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та пояснив суду, що ОСОБА_12 є його дочкою та проживає разом зі своїми дітьми на тимчасово окупованій території в м.Донецьк. Надіслані ним ОСОБА_12 повідомлення про переміщення військовослужбовців та техніки ЗСУ були попередженнями для неї про можливі обстріли. На теперішній час будинок дочки з боку с.Піски зруйнований. На час надіслання таких повідомлень він знав, що ОСОБА_12 перебуває на окупованій території. Жодних домовленостей про передання вказаної інформації у нього не було. Про те, що ця інформація буде передана іншим особам, він не знав. Порушення територіальної цілісності та зміні меж території України не бажав.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 його вина підтверджується дослідженими під час судового розгляду та наведеними у вироку наступними доказами.

Так, згідно з протоколом огляду від 15.05.2022 встановлено, що проведено огляд мобільного телефону марки Xiaomi, вилучений у підозрюваного ОСОБА_8 . Оглядом встановлено, що при ввімкненні пристрою введено код розблокування екрану - «1962» повідомлений ОСОБА_8 при вилученні мобільного телефону. Після ввімкнення пристрою здійснено вхід до застосунку «Telegram», де здійснено перехід до бесіди «ІНФОРМАЦІЯ_15». Встановлено, що текстові повідомлення у вказаній бесіди відсутні, за виключенням пересланих 27.03.2022 повідомлень під абонента « ОСОБА_13 » наступного змісту: «Инструкция строго к исполнению! При приближении немедленно быть готовыми спрятаться. Даже если войдут наши, не в коем случае, не идти с ними ни на какие контакты с нашими и не раскрывать себя! Дело в том, что развитие событий может быть очень стремительным, могут освободить, и идти дальше. У вас есть местные, которых возможно готовили под зачистку наших патриотов. Только после тотальной проверки и вхождений наших комендатур сможете открываться. Просим выполнить! Вы нам нужны! Берегите себя и ваших близких! Мы рядом …ХХХ»., «Есть случаи днем освободили, местные обрадовались, а ночью их зачистили кто -то из односельчан». Шляхом перегляду картки контакта « ОСОБА_15 » встановлено, що вказана особа використовує номер мобільного телефону НОМЕР_1 , та акаунт в мережі «Telegram»ІНФОРМАЦІЯ_16 (а.к.п. 59);

Згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.09.2022 та опису речей і документів, які були вилучені на підставі слідчого судді від 07.09.2022 встановлено, що у приміщенні ПрАТ «ВФ Україна» за адресою м.Київ, вул.Лейпцизька 15, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19.09.2022 отримано тимчасовий доступ та вилучено копію наявної у ПрАТ «ВФ Україна» інформації в електронному вигляді, що записано на електронний носій (диск), на якому виконаний запис СD - 22-06989/кі від 21.09.2022 (а.к.п.60-62).

Згідно з протоколом огляду від 28.09.2022 встановлено, що оглянуті документи, отримані в ході тимчасового доступу до речей і документів ПрАТ «ВФ Україна». Оглядом встановлено матеріали, отримані в ході тимчасового доступу до речей і документів, записані на оптичному диску. При відкритті вказаного диску на ньому виявлено файл «12014» - таблиця Excel. У вказаній таблиці містяться відомості про з`єднання телефонного номера НОМЕР_2 , що згідно матеріалів кримінального провадження використовувався підозрюваним ОСОБА_8 , при відкритті вказаної таблиці встановлено, що вона відображає період з 01.02.2022 по 01.04.2022, складається із восьми стовбців. У стовбці «Е» таблиці, позначеному «EMEI», мистця інформація щодо кінцевого ідентифікатора засобу зв`язку, що використовувався указаним номером для входу в мережу. Встановлено, що протягом запитуваного періоду номер телефону НОМЕР_2 не змінно використовувався із мобільним телефоном з EMEI НОМЕР_3 , що точно відповідає ідентифікатору засобу мобільного зв`язку, вилученого у ОСОБА_8 . Поряд із цим, згідно відомостей стовбців «G», «Н», указаної таблиці, у період 27.02.2022, 05.03.2022 указаний телефон знаходився у селі Первомайське Покровського району Донецької області та використовувався переважно для здійснення виходу в мережу Інтернет (а.к.п.63).

Згідно з постановою про доручення проведення слідчих (розшукових) дій від 14.09.2022 встановлено, що старшим слідчим слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганський областях капітаном юстиції ОСОБА_16 , доручено співробітникам 1 управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганський областях проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000131, а саме: установити можливість документального підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 ; установити обставини переїзду ОСОБА_12 на тимчасово окуповану територію Донецької області (а.к.п.64-65).

З листа вих.№78/1/2/776 від 04.10.2022 начальника 1 управління (з дислокацією у м,Краматорськ Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганський областях на ім`я начальника слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганський областях «Щодо виконання доручення слідчого» встановлено наступне. На виконання постанови слідчого про доручення проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000131, зареєстрованому в ЄРДР 30.03.2022 за підозрою ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, встановлено наступне: дружина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шлюб зареєстровано в 1983 році; дружина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шлюб зареєстровано у 1985 році; дружина ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_4 , шлюб зареєстровано в 1987 році; донька ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Крім цього встановлено, що ОСОБА_20 з початком бойових дій на території Донецької та Луганської областях виїхала на тимчасово непідконтрольну територію до м.Донецьк, де певний час працювала в лікарні (а.к.п.66)

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 у своїх показаннях суду підтвердив той факт, що ОСОБА_12 є його донькою, яка проживає на тимчасово окупованій територій в м.Донецьк.

Згідно з протоколом огляду від 25.09.2022 та додатків до нього (9 аркушів) встановлено, що проведений огляд матеріалів кримінального провадження №0000097 від 08.08.2014. Оглядом встановлено: 15.08.2017 листом р.№50/4456 за підписом т.в.о. керівника ОШ ЦУ в районі проведення АТО ОСОБА_21 , СВ УСБУ в Донецькій області повідомлено про виявлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, у діях громадянина України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . До вказаного повідомлення додано рапорт начальника МАП-205 ОШ ЦУ в районі проведення АТО ОСОБА_31 про виявлення ознак кримінального правопорушення у діях ОСОБА_11 а також копія паспорта останнього на 3 аркушах. Окрім указаних документів у матеріалах кримінального провадження міститься відповідь оперативного підрозділу на доручення слідчого від 24.05.2021 №78/1/2/2395. Згідно вказаної відповіді на доручення громадянин ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який обіймає посаду начальника розвідки артилерії 100 ОМСБр 1 АК днр, здійснює збір відомостей розвідувального характеру щодо місць базування підрозділів ЗСУ, НГУ, ДПСУ, СБУ та інших утворених відповідно до закону збройних формувань на території Донецької та Харківської областей та передає вказану інформацію представнику терористичної організації «днр» ОСОБА_22 (а.к.п.67-78)

Згідно листа заступника командувача Об`єднаних сил апарату Головнокомандувача Збройних сил України на ім`я першого заступника начальника ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 03.06.2022 повідомлено наступне: 1) 27.02.2022 через н.п. Первомайське Очеретинської селищної громади Покровського району Донецької області в бік с.Піски Покровського району Донецької області здійснювалося переміщення бойових припасів, в т.ч. автомобілями КРАЗ; 2) 05.03.2022 через н.п. Первомайське Очеретинської селищної громади Покровського району Донецької області в бік с.Водяне Ясинуватського району Донецької області та у зворотному напрямку здійснювалося пересування особового складу Збройних Сил України 2 БРДМ; 3) 05.03.2022 з с.Водяне Ясинуватського району через с.Первомайське Очеретинської селищної громади Покровського району Донецької області здійснено переміщення особового складу на 3-х БМП. Також повідомляється, що передача вказаної інформації представника спецслужб, збройних формувань РФ, окупаційній адміністрації РФ чи підконтрольним їм незаконним збройним формуванням могла нанести шкоду державній безпеці України, підірвати стан боєготовності військових формувань України, чи нести загрозу життю та здоров`ю їх військовослужбовців (а.к.п.79).

Згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.07.2022 та опису документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 15.07.2022, встановлено, що у приміщенні службового кабінету №5 слідчого відділу УСБУ в Кіровоградський області за адресою: Кіровоградська область, м.Кропивницький, вул.Шульгіних б.4, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12.07.2022 про тимчасовий доступ до речей та документів здійснено тимчасовий доступ до речей та документів та вилучено: протокол за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії №61/СВ/171т від 03.05.2022, на 11 арк., в 1 приміннику; копію оптичного диску DVD-R №171т від 26.04.2022 (а.к.п.82-84).

Згідно з протоколом за результатами проведено негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 03.05.2022 («Розсекречено») встановлено: в період з 7 лютого 2022 року по теперішній час особа, підписана в соціальній мережі «Телеграм» як « ОСОБА_23 » періодично отримує інформацію розвідувального характеру контакту « ОСОБА_24 » ( НОМЕР_4 ) стосовно переміщення техніки ЗСУ, та інших. На сторінці №3 указаного протоколу знаходиться запис про переслане повідомлення від користувача « ОСОБА_25 » за 27.02.2022, 12:25:55, наступного змісту «На пески КрАЗ ом повезли снаряды». У нижній частині указаної сторінки виявлено наступні повідомлення: о 12:24 переслано користувачем « ОСОБА_10 » повідомлення від ОСОБА_12 наступного змісту: «ОСОБА_32 привет. Эти не русские живут во многих домах по улице ОСОБА_26 . Как папа выйдет на связь я у него уточню». О 13:06 того ж дня повідомлення від користувача « ОСОБА_10 » наступного змісту: «Этот дедушка живет на АДРЕСА_4». На сторінці №3 протоколу в центральній частині наявне переслане користувачем « ОСОБА_10 » повідомлення від ОСОБА_8 наступного змісту: «Привет. Часа в 4 в сторону водяного прошли 2 БРДН. Через полтора часа вернулись назад и с ними 3 БМП». На сторінці 19 указаного протоколу в центральній частині наявне повідомлення, переслане ОСОБА_27 , користувачем « ОСОБА_10 » від ОСОБА_8 наступного змісту: «Рембаза была в гараже но ее разбили. Где еще можно быть не знаю. Поспрашиваю». (а.к.п.88-99).

Згідно з протоколом огляду від 28.09.2022 встановлено, що за участю підозрюваного ОСОБА_28 проведено огляд протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 30.05.2022. Оглядом встановлено наступне. На сторінці №3 указаного протоколу знаходиться запис про переслане повідомлення від користувача « ОСОБА_25 » за 27.02.2022, 12:25:55, наступного змісту « На пески КрАЗ ом повезли снаряды». Під час огляду ОСОБА_8 підтвердив, що це повідомлення він надсилав своїй дочці - ОСОБА_12 . У нижній частині указаної сторінки виявлено наступні повідомлення: о 12:24 переслано користувачем « ОСОБА_10 » повідомлення від ОСОБА_12 , наступного змісту: «ОСОБА_32 привет. Эти не русские живут во многих домах по улице ОСОБА_26 . Как папа выйдет на связь я у него уточню». О 13:06 того ж дня повідомлення від користувача « ОСОБА_10 » наступного змісту: «Этот дедушка живет на АДРЕСА_4». Під час огляду ОСОБА_8 вказав, що розуміє зміст указаних повідомлень, однак не знає яким чином вони опинилися у ОСОБА_11 . На сторінці №3 протоколу в центральній частині наявне переслане користувачем « ОСОБА_10 » повідомлення від ОСОБА_8 наступного змісту: «Привет. Часа в 4 в сторону водяного прошли 2 БРДН. Через полтора часа вернулись назад и с ними 3 БМП». Під час огляду ОСОБА_8 підтвердив, що указані повідомлення були відправлені ним на адресу своєї дочки ОСОБА_12 . На сторінці 19 указаного протоколу в центральній частині наявне повідомлення, переслане ОСОБА_27 користувачем « ОСОБА_10 » від ОСОБА_8 наступного змісту: «Рембаза была в гараже но ее разбили. Где еще можно быть не знаю. Поспрашиваю». Під час огляду ОСОБА_8 підтвердив, що надіслав це повідомлення своєї дочці ОСОБА_12 (а.к.п.100-101).

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 05.09.2022 за участю підозрюваного ОСОБА_8 та фото зображення екрану із позначками ОСОБА_8 встановлено, що вказана слідча дія проводилась з використанням можливостей мережі Інтернет за допомогою ноутбуку «Lenovo» з встановленим програмним забезпеченням: операційною системою: «Windows 7» та браузером «Chrome» та підключення до мережі Інтернет. Після введення на сторінці пошукової системи «Google» в пошуковій стрічці «Донецька область» відкрилась сторінка « Гугл карти» та було отримано доступ до карт, що надаються Інтернет ресурсом « Гугл карти » з графічним зображенням вигляду зверху місцевості Донецької області та прилеглих до зазначених населених пунктів територій. Після чого ОСОБА_8 запропоновано вказати на карті точки на місцевості, у яких він перебував під час передачі ОСОБА_12 інформацію щодо розташування військовослужбовців ЗСУ. З указаною метою здійснене відкриття карти с.Первомайське. На вказаній карті ОСОБА_8 указано адресу свого будинку по АДРЕСА_1 звідки він двічі бачив пересування військової техніки ЗСУ, інформацію ро що передав своєї дочці ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_8 запропоновано показати на карті приміщення гаражу, у якому розміщувалася ремонтна база військової техніки ЗСУ, яка була знищена. ОСОБА_8 позначив на карті вказане місце. (а.к.п 104-106).

Зазначені докази були ретельно проаналізовані судом першої інстанції з точки зору їх належності та допустимості, й правомірно визнані судом такими, що зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, вони є допустимими та такими, що їх сукупність безпосередньо вказує на вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до ст.94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок і який оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Згідно з ч.2 ст.1 КПК та відповідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Наведений місцевим судом аналіз досліджених доказів не дає суду апеляційної інстанції підстав ставити під сумнів висновок про те, що їх сукупність доводить винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.110 КК. Приймаючи таке рішення, суд дотримався критеріїв доведеності винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року. Так, у рішеннях у цих справах зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Крім того, поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.

Зазначені вимоги суд першої інстанції також виконав у повному обсязі.

Об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується діями, які можуть виявитися у чотирьох формах: дії, спрямовані на зміну меж території України; дії, спрямовані на зміну меж державного кордону України; публічні заклики до вчинення таких дій; розповсюдження матеріалів із закликами до вказаних дій.

Перші дві форми дій можуть бути вчинені насильницьким (у тому числі і збройним) або іншим шляхом всупереч Конституції України або нормам міжнародного права (наприклад, спроба змінити межі території України на користь іншої держави; вчинення конфлікту на державному кордоні України, пов`язаного зі спробою змінити межі кордону, в тому числі шляхом збройного нападу на прикордонну заставу).

Кримінальне правопорушення вважається закінченим з моменту вчинення будь-якої із зазначених у ч. 1 ст. 110 КК дій.

Згідно ч.ч.1,5 ст.27 КК, співучасниками кримінального правопорушення, поряд із виконавцем, є, зокрема, пособник.

Пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.110 КК, характеризується виною у формі прямого умислу. При цьому для перших двох форм кримінального правопорушення обов`язковою є також наявність спеціальної мети - змінити межі території або державного кордону України.

Так, надаючи оцінку дослідженим доказам та мотивуючи свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням, суд у вироку послався, зокрема, на протокол за результатами проведеної негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 03.05.2022, яким підтверджується, що надіслана ОСОБА_8 своїй дочці ОСОБА_12 інформація в повному обсязі була в подальшому надіслана останньою іншій особі, що зареєстрована під ім`ям « ОСОБА_10 », яка в свою чергу передала отриману від ОСОБА_12 інформацію ОСОБА_11 , відносно якого наявне кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст.258-3 КК, та який за оперативною інформацією обіймає посаду начальника розвідки артилерії 100 ОМСБр 1 АК днр, здійснює збір відомостей розвідувального характеру щодо місць базування підрозділів ЗСУ, НГУ, ДПСУ, СБУ та інших утворених відповідно до закону збройних формувань на території Донецької та Харківської областей та передає вказану інформацію представнику терористичної організації «днр» ОСОБА_22 . Характер переписки між ОСОБА_12 та особою під ім`ям « ОСОБА_10 », а також між останньою та ОСОБА_11 прямо вказує на те, що вказані особи здійснюють збір та передачу інформації щодо місць дислокації особового складу та військової техніки ЗСУ, їх розташування, переміщення тощо. Здійснення вищевказаними особами збору та передання такої інформації безумовно свідчить про те, що ці особи мають на меті зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Суд також ретельно перевірив та дав критичну оцінку доводам обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що переслана ним інформація носила характер попереджень про можливі обстріли, аргументувавши у вироку тим, що оскільки окрім інформації про переміщення військової техніки та боєприпасів, яка могла нанести шкоду державній безпеці України, підірвати стан боєготовності військових формувань України, чи нести загрозу життю та здоров`ю їх військовослужбовців, ОСОБА_8 також проінформував ОСОБА_12 про місцезнаходження ремонтної бази військової техніки ЗСУ, а також надав обіцянку дізнатися про її можливе місцезнаходження, про що, зокрема, свідчить надіслане ним повідомлення: «Рембаза была в гараже но ее разбили. Где еще можно быть не знаю. Поспрашиваю». Отже, як правильно констатував місцевий суд, зазначене прямо підтверджує домовленість між ОСОБА_30 та його дочкою про збір та передання ним подібної інформації.

Отже, на переконання апеляційного суду, встановлені під час судового розгляду обставини та наведені у вироку висновки місцевого суду спростовують твердження сторони захисту про недоведеність прямого умислу обвинуваченого ОСОБА_8 на вчинення пособницьких дій з метою зміни меж території або державного кордону України.

Колегія суддів відкидає, як неспроможні, доводи апеляційної скарги та твердження захисника про те, що суд безпідставно посилався, як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_8 , на протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 та диск відеозапису вказаної слідчої дії, вважаючи це фактично допитом підозрюваного у розумінні ч.4 ст.95 КПК.

За приписами ч.ч.1,2,6 ст.240 КПК з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Судом апеляційної інстанції було досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 27 вересня 2022 року, зміст якого свідчить про те, що в ході даної слідчої дії, яка фіксувалася за допомогою відеокамери, підозрюваний ОСОБА_8 , за участю свого захисника ОСОБА_7 , вказав на Гугл-карті адресу свого будинку по АДРЕСА_1 , звідки він двічі бачив пересування військової техніки ЗСУ, інформацію про що передав своїй донці ОСОБА_12 , а також вказав на приміщення гаражу, у якому розташовувалася ремонтна база військової техніки ЗСУ, яка була знищена після його інформування своїй донці ОСОБА_12 (арк.пр.103-107).

По завершенню проведення слідчого експерименту уповноваженою особою - слідчим в ОВС СВ ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_16 , відповідно до вимог ст.ст.104-107 КПК, було складено відповідний протокол та який було підписано усіма учасниками даної слідчої дії без будь-яких зауважень чи заперечень, та до нього долучена Гугл-карта та диск з відеозаписом вказаної слідчої дії.

Отже, як свідчить зміст вищевказаного протоколу, метою проведення вказаного слідчого експерименту було не допит підозрюваного ОСОБА_8 , а перевірка і уточнення раніше отриманих під час його допиту відомостей та свідчень, що узгоджується з правовими висновками ККС ВС, викладеними у постанові від 14.09.2020 (справі 740/3597/17).

Водночас суд апеляційної інстанції враховує з цього питання також правову позицію ККС ВС, викладену у постанові від 20 жовтня 2020 року (справа № 688/756/18, провадження № 51-1332км19), у якій зазначено, що у своїй постанові від 14 вересня 2020 року Суд дійшов висновку, що протокол слідчого експерименту за певних умов може бути визнаний допустим доказом. Зокрема, Суд зазначив, що для того, аби виключити обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від особи під час слідчого експерименту, сторона обвинувачення має довести, що було додержано належної правової процедури, зокрема, що:

- до особи не застосовувався протиправний тиск;

- слідчу дію проведено за волею та вільним волевиявленням особи;

- особа усвідомлювала право мовчати і не свідчити проти себе;

- права особи на захист і правову допомогу були забезпечені;

- слідчу дію проведено за участю понятих;

- під час слідчої дії здійснювався безперервний відеозапис;

- особі були детально і ґрунтовно роз`яснено процесуальні наслідки участі в цій слідчій дії.

На переконання апеляційного суду, усіх вищезазначених вимог було дотримано під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки йому були роз`яснені процесуальні права, слідча дія проведена за участю його захисника та під час цієї слідчої дії здійснювався безперервний відеозапис, який був предметом дослідження у суді першої інстанції. Таким чином наведене призводить до висновку, що суд першої інстанції належним чином з`ясував всі обставини, які мають правове значення для правильної оцінки доказів в аспекті статті 94 КПК, та правомірно визнав допустимими данні, відображені в протоколі слідчого експерименту.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду й твердження сторона захисту про те, що витяг з ЄРДР та рапорт співробітника СБУ, у розумінні ст.84 КПК, не можуть бути доказами того, що ОСОБА_11 є учасником терористичної організації, виходячи з наступного.

З цього приводу судом апеляційної інстанції було досліджено протокол огляду від 25 вересня 2022 року, з якого убачається, що слідчим з ОВС СВ ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_16 в рамках даного кримінального провадження №0000131 від 30.03.2022 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК, з метою з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження, відповідно до приписів статей 223, 237 КПК, було здійснено огляд матеріалів кримінального провадження №0000097 від 08.08.2014 та отримані копії відповідних документів, які вказують на причетність ОСОБА_11 до незаконних збройних формувань терористичної організації т.зв. "ДНР", який приймав участь у бойових діях проти ЗСУ у складі 100 ОМСБр 1 АК МО т.зв. "ДНР" на посаді заступника начальника розвідки артилерії під позивним "ОСОБА_33" та є організатором мережі інформаторів, що перебувають на тимчасово окупованій та на підконтрольній державній владі території Донецької області, щодо якого здійснюється досудове розслідування за ознаками ч.1 ст.258-3 КК, тобто у вчиненні умисних дій з метою зміни меж території або державного корону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та який отримував від ОСОБА_12 - доньки обвинуваченого ОСОБА_8 інформацію, яку вона отримувала від батька щодо переміщення військової техніки ЗСУ та місця її ремонту (а.с.67-78).

Отже, хоча вищезазначені документи самі по собі ще не доводять вину ОСОБА_11 , як учасника терористичної організації, на що посилається у своїй апеляційній скарзі захисник, натомість мають у собі інформацію, яка свідчить про його можливу причетність до участі у терористичній організації т.зв. "ДНР" та вина якого повинна доводитися в рамках іншого кримінального провадження.

Окрім того, колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта та його твердження про безпідставне посилання суду, як на доказ, на матеріали НСРД, отримані в іншому кримінальному провадженні та відносно інших осіб, зокрема ОСОБА_11 , оскільки, згідно наявної в матеріалах справи довідки (а.с.80), у ході досудового розслідування даного кримінального провадження було отримано дозвіл слідчого судді Дніпровського апеляційного суду на використання матеріалів НСРД в іншому провадженні, а саме: протоколу про проведення НСРД в рамках кримінального провадження №0000014 від 24.02.2022 за ознаками ч.3 ст.110, ч.1 ст.438 КК, та додатку до нього - оптичного диску DVD-R №171 від 03.05.2022. Ухвала про дозвіл на використання матеріалів НСРД в іншому провадженні (№28-4393т/2022 від 28.09.2022) має гриф "Таємно".

Отже вказане свідчить про дотримання слідчим вимог ч.1 ст.257 КПК під час використання у даному кримінальному провадженні матеріалів НСРД в іншому провадженні та відсутні відомості про те, що під час судового розгляду сторона захисту наполягала на наданні для ознайомлення розсекреченої ухвали слідчого судді.

При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень вимог ст.253 КПК, на що посилається захисник, оскільки досліджені місцевим судом та перевірені судом апеляційної інстанції наявні в матеріалах справи письмові докази (а.с.86-99) свідчать про те, що згадані стороною захисту матеріали НСРД не відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , а стосовно ОСОБА_11 в рамках іншого кримінального провадження №0000014 від 24.02.2022, на підставі ухвали слідчого судді Кропивницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року. Сам протокол про результати проведення НСРД був предметом огляду слідчого 28 вересня 2022 року пд час досудового розслідування (а.с.100-102), долучений до матеріалів даного кримінального провадження та був предметом дослідження у суді першої інстанції за участю сторони захисту. А отже підстав для визнання матеріалів НСРД недопустимим доказами, на чому наполягає захисник, апеляційний суд не вбачає.

У той же час відсутність в матеріалах даного кримінального провадження аудіозапису процесу перегляду судом відеоматеріалів НСРД, на що посилається захисник в апеляційній скарзі, не можна вважати істотним порушенням вимог п.7 ч.2 ст.412 КПК, оскільки це не свідчить про те, що сторона захисту була позбавлена можливості ознайомлюватися з відеоматеріалами НСРД під час судового розгляду, а тому це не впливає на законність прийнятого судом першої інстанції рішення в цілому. При цьому, як зазначив захисник під час апеляційного розгляду, ним не заявлялось клопотання суду першої інстанції про дослідження диску відеоматеріалів НСРД.

Таким чином, як свідчать матеріали кримінального провадження, суд першої інстанції, дослідивши всі обставини даного провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх належності та взаємозв`язку, дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. У свою чергу судом апеляційної інстанції порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено та місцевим судом правильно вирішено питання про їх належність та допустимість, з урахуванням положень статей 85, 86, 94 КПК. Тому доводи апеляційної скарги захисника про відсутність належних і допустимих доказів вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.110 КК, колегія суддів визнає безпідставними, а отже відсутні визначені ст.284 КПК підстави для закриття даного кримінального провадження, на чому наполягає сторона захисту.

Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, дотримуючись визначеного ст.22 КПК принципу змагальності сторін, створив належні умови для самостійного обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту своєї позиції, у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази були належним чином досліджені під час судового розгляду в суді першої інстанції та перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами відповідно до вимог статей 84-86 КПК, оцінені судом згідно із ст.94 КПК, спростовують доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, та в своїй сукупності свідчать про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5ст.27, ч.1 ст.110КК, при обставинах, встановлених вироком суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5ст.27, ч.1 ст.110 КК, яке відповідно до ст.12 КК відноситься до категорії не тяжких злочинів, але є злочином проти основ національної безпеки України та вчинене в період дії воєнного стану на території України, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працевлаштований, одружений, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 66, 67 КК, пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

З таким висновками місцевого суду погоджується й колегія суддів та вважає, що призначений вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді - 4 років позбавлення волі, без конфіскації майна, відповідатиме визначеним статтями 50, 65 КК загальним засадам та меті покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винної та попередженню вчинення нею нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року відноснообвинуваченого ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, та 418, 419 КПК, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.5ст.27, ч.1 ст.110 КК- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою - у той самий строк з дня вручення копії рішення суду апеляційної інстанції.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4