справа № 492/1314/21
провадження № 1-кп/492/36/23
УХВАЛА

Іменем України

про застосування примусових заходів медичного характеру

07 вересня 2023 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 , особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000325, внесеному 25 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Павлівка Арцизького району Одеської області, українця, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- 29 листопада 2006 року Арцизьким районним судом Одеської області застосовувався примусовий захід медичного характеру за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ст. 185 КК України у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом;

- 21 грудня 2006 року Арцизьким районним судом Одеської області застосовувався примусовий захід медичного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом;

- 17 листопада 2014 року Арцизьким районним судом Одеської області застосовувався примусовий захід медичного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом;

- 19 лютого 2019 року Арцизьким районним судом Одеської області застосовувався примусовий захід медичного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом,

у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 185КК України, -

встановив:

23 липня 2021 року, приблизно о 23 год. 00 хв., більш точної дати та часу в ході судового розгляду встановити не представилося можливим, ОСОБА_6 з метою пошуку приміщення для нічлігу, підійшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у якому проживає ОСОБА_7 , та не усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, всупереч волі мешканки будинку, без її згоди, переліз через паркан вказаного домоволодіння та, опинившись на подвір`ї вказаного домоволодіння, підійшовши до електричного щита, що знаходиться на стіні будинку, вимкнув електричне живлення, після чого він підійшов до вхідних дверей будинку та, натиснувши на ручку дверей, відчинив їх і пройшов до приміщення вказаного будинку. Далі, у коридорі будинку ОСОБА_6 зустрівши мешканку будинку потерпілу ОСОБА_7 , до якої застосував фізичне насильство, яке виразилося у стисканні пальців обох своїх рук навколо шиї потерпілої, а потім став наносити удари по тілу, внаслідок чого їй спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця по бічній поверхні шиї зліва; синця по середньо-ключичній лінії зліва, на рівні пахвової западини; п`ять синців на лівій молочній залозі; синця по середньо-пахвовій лінії зліва на рівні 8-9 ребер; синця по передньо-зовнішній поверхні правої стопи, які згідно висновку експерта № 76 від 25 липня 2021 рокусудово-медичної експертизи, як поодинці так і в сукупності не були небезпечними для життя, не тягнуть за собою розлад здоров`я та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В подальшому, злякавшись криків потерпілої ОСОБА_7 про допомогу, ОСОБА_6 покинув приміщення вказаного будинку та пішов у невідомому напрямку.

Крім того, 29 липня 2021 року приблизно о 01 год. 30 хв., більш точної дати та часу в ході судового розгляду встановити не представилося можливим, ОСОБА_6 перебуваючи поблизу подвір`я буд. АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_8 , з метою пошуку приміщення для нічлігу та їжі, підійшов до воріт зазначеного будинку, не усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, всупереч волі мешканки будинку, без її згоди, переліз через паркан вказаного домоволодіння та, опинившись на подвір`ї, підійшов до вікна будинку, яке не було зачинено на запірний пристрій, та, відчинивши вікно, переліз через вказане вікно до приміщення веранди будинку, звідки пройшов до кімнати, у якій відпочивала потерпіла ОСОБА_8 , де стоячи поряд з ліжком поклав руку на плече останньої, від чого вона прокинулася і, злякавшись, повідомила йому що викличе поліцію, та вибігла з будинку. За вказаних обставин, ОСОБА_6 прийняв рішення не залишатись у приміщенні будинку та покинув його, однак, покидаючи приміщення кімнати вищезазначеного будинку, побачивши на тумбочці, що знаходилася поряд із ліжком, мобільний телефон марки «РЕДМІ 8 А» в корпусі червоного кольору, вартістю 2000,00 грн., який належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_8 , не усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно викрав мобільний телефон марки «РЕДМІ 8 А» в корпусі червоного кольору, та, поклавши його до кишені своїх штанів, покинув приміщення вказаного будинку, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_8 спричинено матеріальна шкода на вищезазначену суму.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому суспільно небезпечних діянь визнав повністю, пояснивши суду, що 23 липня 2021 року, приблизно о 23 год. 00 хв., він з метою пошуку приміщення для нічлігу проник до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де зустрів ОСОБА_7 та почав здавлювати їй шию, а також наносити їй удари по тілу. Також, 29 липня 2021 року приблизно о 01 год. 30 хв., він з метою пошуку приміщення для нічлігу проник до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_8 , де ОСОБА_8 побачивши його вибігла з будинку. Він вирішив піти з будинку та, побачивши на тумбочці мобільний телефон, вирішив його забрати.

Законний представник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , в судовому засіданні пояснив суду, що про вчинені ОСОБА_6 кримінальні правопорушення йому стало відомо від працівників поліції. Раніше ОСОБА_6 вчиняв кримінальні правопорушення та відносно нього застосовувалися примусові заходи медичного характеру. Не заперечував проти задоволення клопотання.

Потерпіла ОСОБА_7 про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялася належним чином, але у судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла письмова заява, в якій просила здійснити судовий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у її відсутність. Претензій матеріального та морального характеру при розгляді клопотання до ОСОБА_6 не має, просила застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру. З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілої, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без її участі.

Факт вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечних діянь, передбачених: ч. 1 ст. 162 КК України (незаконне проникнення до житла); ч. 2 ст. 162 КК України (незаконне проникнення до житла, вчинене із застосуванням насильства); ч. 1 ст. 185 КК України (таємне викрадення майна (крадіжка)), підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 дала суду показання про те, що, вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 29 липня 2021 року приблизно о 01 год. 30 хв. вона спала та прокинулась від того, що у будинку перебував ОСОБА_6 , якому вона не дозволяла заходити в будинок. Злякавшись, вона крикнула, що викличе поліцію та вибігла з будинку. Після повернення у будинок вона виявила крадіжку її мобільного телефону.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дав суду показання про те, що він є сусідом ОСОБА_8 та бачив як 29 липня 2021 року приблизно о 01 год. 30 хв. у двір, де проживає ОСОБА_8 проник ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала суду показання про те, що 23 липня 2021 року їй зателефонувала ОСОБА_7 та повідомила, що до її будинку проникла невідома особа, якому вона не дозволяла заходити, та її побила.

Також, факт вчинення ОСОБА_6 вищевказаних суспільно небезпечних діянь підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, які долучені до кримінального провадження, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000325 від 25 липня 2021 року, згідно якого 23 липня 2021 року до Відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби «102», про те, що до них звернулася ОСОБА_7 , яка проживає за адресою:АДРЕСА_2 , та повідомила про те, що до її вищезазначеного будинку проникла невідома особа та через деякий час покинула його;

- заявою ОСОБА_7 від 24 липня 2021 року про вчинення відносно неї кримінального правопорушення;

- висновком судово-медичної експертизи № 76 від 25 липня 2021 року, згідно якого у ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження у виді: синця по бічній поверхні шиї зліва; синця по середньо-ключичній лінії зліва, на рівні пахвової западини; п`ять синців на лівій молочній залозі; синця по середньо-пахвовій лінії зліва на рівні 8-9 ребер; синця по передньо-зовнішній поверхні правої стопи. Наявні тілесні ушкодження могли виникнути в результаті дії тупого предмету, або при ударі об такий, можливо при механізмі вказаному постраждалою, тобто руки, а також при падінні. Вказані тілесні ушкодження як поодинці так і в сукупності не були небезпечними для життя, не тягнуть за собою розлад здоров`я та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 серпня 2021 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала на фотознімку № 4 особу, яка вчинила відносно неї суспільно небезпечне діяння, а саме ОСОБА_6 ;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00003337 від 29 липня 2021 року, згідно якого 29 липня 2021 року до Відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби «102», про те, що до них звернулася ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та повідомила про те, що до її вищезазначеного будинку проникла невідома особа, остання злякалась та втекла;

- заявою ОСОБА_8 від 29 липня 2021 року про вчинення відносно неї кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 29 липня 2020 року, згідно з яким в ході огляду домоволодіння АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , встановлено, що через вікно було здійснено проникнення у будинок;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09 вересня 2021 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала на фотознімку № 4 ОСОБА_6 , який вчинив відносно неї суспільно небезпечне діяння;

- протоколом добровільної видачі від 29 липня 2021 року, згідно якого ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «РЕДМІ 8 А» в корпусі червоного кольору, який належить ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду предмета від 29 липня 2021 року, згідно якого проведено огляд мобільного телефону марки «РЕДМІ 8 А» в корпусі червоного кольору, який ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції, який належить ОСОБА_8 ;

- висновком товарознавчої експертизи № 21-5727 від 07 жовтня 2021 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «РЕДМІ 8 А», бувшого у використанні, станом на 29 липня 2021 року, складає 2000,00 грн.;

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою.

Сукупність наведених і вивчених в судовому засіданні доказів, підтверджують, що суспільно небезпечні діяння мали місце і вчинені вони саме ОСОБА_6 .

Суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки діянь, передбачених: ч. 1 ст. 162 КК України, - незаконне проникнення до житла; ч. 2 ст. 162 КК України, - незаконне проникнення до житла, вчинене із застосуванням насильства; ч. 1 ст. 185 КК України, - таємне викрадення майна (крадіжка).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 в повнолітньому віці вчинив суспільно небезпечні діяння; не одружений; за місцем проживання характеризується задовільно; перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті КНП «Арцизької центральної опорної лікарні» Арцизької міської ради з 1988 року з діагнозом: F 71, помірна розумова відсталість; на наркологічному обліку КНП «Арцизька центральна опорна лікарня» Арцизької міської ради не перебуває; раніше не судимий, проте відносно нього раніше застосовувалися заходи медичного характеру.

Згідно висновку судово-психіатричних експертів № 508 від 15 вересня 2021 року амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_6 в період часу, що стосується вчиненню кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, іншого хворобливого стану психіки, у тому числі тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, Він страждав і у теперішній час страждає на вроджене недоумство у вигляді: «із значними поведінковими порушеннями потребуючими уваги й лікувальних заходів» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F71.1 Міжнародної класифікації хвороб-10), внаслідок чого, він не був здатний і в наявний час не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними та за ступенем суспільної небезпеки йому рекомендовано застосування, відносно нього, примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом (ч. 2 ст. 94 КК України).

При наявності вищевказаного висновку амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, ОСОБА_6 відповідно до положень п. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальної відповідальності, оскільки суспільно-небезпечні діяння були вчинені ним у стані неосудності.

Заслухавши думку прокурора, який вважав за необхідне застосувати відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру, особи стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, його захисника, законного представника, які не заперечували проти застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, дослідивши та аналізуючи в їх сукупності докази, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_11 можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно з п. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. п. 5, 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03 червня 2005 року, розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на момент вчинення вищевказаних суспільно небезпечних діянь перебував у стані неосудності, тому відповідно до ч. 1 ст. 93 КК України до нього повинні бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням висновку амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, характеру і тяжкості захворювання ОСОБА_6 , тяжкості вчинених ним суспільно небезпечних діянь, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 94 КК України вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом, оскільки ОСОБА_6 за своїм психічним станом і характером вчинених суспільно небезпечних діянь становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до положень статті 122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі статтею 124 КПК України. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Отже, чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту).

З аналізу вищевказаної норми закону слідує, що при постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, стягнення процесуальних витрат з особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру (її законного представника) КПК України не передбачено.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2018 року (справа № 758/2420/17).

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що процесуальні витрати у сумі 1716,10 грн. не підлягають стягненню з особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру (її законного представника) та їх слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 19, 92-94 КК України, ст. ст. 100, 174, 369-372, 395, 508, 512, 513 КПК України, суд, -

постановив:

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст ухвали оголошено 11 вересня 2023 року о 08 год. 00 хв.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_1