Провадження № 1-кп/127/629/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2023 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2020 р. за № 0000250, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, який має двох неповнолітніх дітей, відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», будучи засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін.

В подальшому, 10.09.2020 приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, а саме проходячи по вул. Батозькій в м. Вінниці, неподалік ТРЦ «Епіцентр», був зупинений працівниками УПП ГУНП у Вінницькій області. На запитання працівників поліції про наявність заборонених речовин, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на зберігання психотропних речовин, будуть викриті, повідомив, що у нього в кишені портфеля, який був при ньому, наявні заборонені речовини.

Цього ж дня, під час проведення огляду місця події о 21 год. 23 хв. ОСОБА_3 добровільно видав з кишені свого портфеля, який був при ньому, фольговий згорток, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина рожевого кольору, яку в подальшому було вилучено.

Згідно висновку експерта № 1733 від 23.09.2020 в наданій на експертне дослідження порошкоподібній речовині масою 0, 3070 г міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено, - амфетамін, загальною масою 0,1720 г.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та показав, що дійсно вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. У вчиненому щиро кається, жалкує про вчинене та завіряє суд, що подібне більше не повториться. Про те, що він перебував у розшуку йому відомо не було, оскільки до поліції його не викликали, про здійснення будь-яких процесуальних дій не повідомляли, він проживав у м. Одесі, де працював. Просить суд врахувати, що на даний час він перебуває у зареєстрованому шлюбі та разом із дружиною виховує двох неповнолітніх дітей. Просить суд його суворо не карати, не позбавляти волі та надати шанс на виправлення.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України, як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни щодо загальних засад призначення покарання, враховуючи положення статті 12 Кримінального кодексуУкраїни, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, непрацевлаштований, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходиться під диспансерним наркологічним спостереженням з 18.02.2020 року з відповідним діагнозом.

Згідно довідки Комунального підприємства "Вінницький обласний наркологічний диспансер "Соціотерапія" від 10.09.2020 №1157 ОСОБА_3 10.09.2020 о 21 год. 50 хв. перебував у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання канабісу та амфетаміну.

Обставиною, яка, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Крім того, відповідно до положень частини 2 статті 66 Кримінального кодексуУкраїни, при призначенні покарання суд визнає такою, що його пом`якшує, обставину, не зазначену в частині першій цієї статті, а саме, визнання вини.

Обставиною, яка, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, дотримуючись при цьому загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

При цьому суд враховує особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, непрацевлаштований, одружений, має двох неповнолітніх дітей, у вчиненому щиро кається та завіряє суд, що подібне більше не повториться, просить не позбавляти його волі та суворо не карати.

Суд вважає, що викладені обставини дають підстави вважати можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309Кримінального кодексу України (в редакції на час вчинення злочину) із звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно положень ст. 75 Кримінального кодексу України та з покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 вчинив злочин протягом року після засудження за цією статтею, а саме після засудження вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці. Покарання у виді арешту відбув та був звільнений 18.06.2020 року.

Згідно протоколу затримання від 15.05.2023 року ОСОБА_3 було затримано 15.05.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2023 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 13.07.2023 року з одночасним визначенням розміру застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2023 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів до 09.09.2023 року включно з одночасним визначенням розміру застави.

Враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою слід змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2020 року, на вилучений під час огляду місця події 10.09.2020 року фольговий згорток із порошкоподібною речовиною, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта №1733 від 23.09.2020 року в розмірі 1 307 грн. 60 коп.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.

Керуючись статтями 50, 65-67 Кримінального кодексу України, статтями 100, 124, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (в редакції на час вчинення злочину), та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку виконає покладені на нього обов`язки та не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_3 звільнити з-під варти негайно в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1 307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2020 року, на вилучений під час огляду місця події 10.09.2020 року фольговий згорток із порошкоподібною речовиною, - скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - фольговий згорток із порошкоподібною речовиною - амфетаміном масою 0,1720 г, поміщений до спецпакету НПУ ГСУ SUD 1056105, який, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 11.09.2020 року та квитанції № 437 від 21.10.2020 передані до камери зберігання речових доказів Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя