ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2167/23 Справа № 323/400/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000000397, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду. Вважає, що судом не взято до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який під час судового розгляду вказав, що крадіжку майна у потерпілої ОСОБА_9 ним було вчинено самостійно, і лише на вулиці ним були передані викрадені речі ОСОБА_8 , які він в подальшому продав.

Також судом не звернуто увагу на те, що в матеріалах справи по вказаному епізоду відсутні будь-які докази причетності ОСОБА_8 до скоєного, зокрема відсутні показання свідків, очевидців події, зафіксованих відбитків пальців рук на місці події, а в основу доведеності вини взяті показання ОСОБА_7 , надані ним під час досудового розслідування під тиском співробітників поліції.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 04.06.2021 та остаточно до відбуття призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вирішено питання про долю речових доказів згідно із вимогами ст. 100 КПК України.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими та засуджено за те, що останні за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, 17.12.2021 року, в денний час доби, більш точного часу встановити не надалось можливим, діючи за попередньою змовою між собою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, через незамкнену хвіртку пройшли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , після чого проникли до будинку шляхом пошкодження вхідних дверей за допомогою фізичної сили, звідки таємно, повторно викрали майно, що належить ОСОБА_9 , а саме ресивер цифровий марки «Sat Integral 5052 Т2 MINI» з пультом дистанційного керування, вартість якого згідно висновку експерта №4970 від 20.12.2021 складає 304 грн. 00 коп., а також мідні картини в кількості 2 штук, загальною вагою 0,575 кг, вартість яких згідно висновку експерта №СЕ-19/108-21/15095-ТВ від 24.12.2021 складає 129 грн. 76 коп. В подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 433 грн. 76 коп.

Вказані дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного окремо, судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Крім того, в один з днів другої декади грудня 2021 року, в ранковий час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, за допомогою фізичної сили зняли металеву хвіртку, вартість якої згідно висновку експерта № 40/22 від 10.01.2022 складає 540 грн. 00 коп., тим саме таємно заволоділи нею. В подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 12 січня 2022 року, приблизно о 08.00 годин, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, за допомогою фізичної сили зняли металеві двері з приміщення гаражу, вартість яких згідно висновку експерта № 214/22 від 20.01.2022 складає 450 грн. 00 коп., а також металеві двері з приміщення літньої вбиральні, вартість яких згідно висновку експерта № 214/22 від 20.01.2022 складає 400 грн. 00 коп., тим саме таємно заволоділи ними. В подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 850 грн. 00 коп.

Вказані дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного окремо, судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а вирок суду залишити без змін; обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених в ній підстав; обвинуваченого ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримав;перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, вирок суду оскаржений лише ОСОБА_8 і лише в частині визнання його винуватим за епізодом заволодіння майном ОСОБА_9 , що мав місце 17.12.2021 року, кваліфікованим за ч. 3 ст. 185 КК України. У зв`язку із цим, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок суду в частині засудження ОСОБА_7 , а також в частині засудження ОСОБА_8 за епізодами крадіжок у другій декаді грудня 2021 року та 12.01.2022 року, кваліфікованими за ч. 2 ст. 185 КК України, судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 , що полягають в обгрунтуванні його непричетності до епізоду таємного заволодіння 17.12.2021 року майном ОСОБА_9 , яке, за версією апелянта, було вчинене ОСОБА_7 одноособово, колегія суддів оцінює їх як безпідставні і натомість вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, в тому числі:

- протоколом огляду місця події від 17.12.2021 з фототаблицею огляду подвір`я та господарських приміщень ( т. 1 а.с. 104-112), яким зафіксовані сліди вчинення крадіжки з буд. АДРЕСА_3 , здійсненої шляхом пошкодження вхідних дверей та проникнення до його приміщення;

- протоколом огляду предмета, а саме картонної коробки з ресивера, та фототаблицею до вказаного протоколу від 18.12.2021 (т. 1 а.с. 118-119);

- протоколом огляду від 21.12.2021 ресивера, з довідкою про неможливість долучення фототаблиці до протоколу огляду від 21.12.2021 (т. 1 а.с. 123-124);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.12.2021, згідно із яким свідок ОСОБА_11 впізнав на фотознімку особу №3, яка принесла йому для продажу цифровий ресивер Т2 з пультом дистанційного керування, і вказаною особою був ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 128-130);

- висновком експерта за результатами проведення судово - товарознавчої експертизи №4970/21 від 20.12.2021, згідно із яким ринкова вартість цифрового ресивера марки «Sat Integral 5052 Т2 MINI» з пультом дистанційного керування, який був у використанні, станом на 17.12.2021 з урахуванням зносу становить 304 грн. (т. 1 а.с. 134-137);

- протоколом огляду від 23.12.2021 мідних картин в кількості 2 штук разом з фототаблицею до вказаного протоколу (т.1 а.с. 139-141);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.12.2021, згідно з яким свідок ОСОБА_12 впізнав на фотознімку особу №3, яка принесла йому для продажу мідні картини в кількості 2 шт., і вказаною особою був ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 148-150);

- висновком експерта від 24.01.2021 № СЕ-19/108-21/15095-ТВ, згідно із яким ринкова вартість 1 кілограму брухту міді на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто на 17.12.2021 року, складає 25 грн. 67 коп. (т. 1 а.с. 153-156);

- протоколом проведення слідчого експерименту біля домоволодіння АДРЕСА_3 , проведеного 17.01.2022 за участю підозрюваного ОСОБА_8 , та відеозаписом на диску (т. 1 а.с. 227-233);

- протоколом проведення слідчого експерименту біля домоволодіння АДРЕСА_3 , проведеного 17.01.2022 за участю підозрюваного ОСОБА_7 , та відеозаписом на диску (т. 1 а.с. 220-226).

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши у вироку вищезазначені та інші докази, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки суд першої інстанції дав належну оцінку наданим стороною обвинувачення доказам не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і ці докази в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та доведеність вини останнього у його вчиненні, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Аналізуючи апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодом крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 , колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вони полягають у переоцінці окремих доказів, із наданням їм тенденційної оцінки, яка не відповідає їх дійсному змісту, та ігноруванням решти доказів в їх сукупності і системності.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, обидва обвинувачені під час досудового розслідування при проведенні із ними 17 січня 2023 року слідчих експериментів дали чіткі та послідовні показання щодо обставин спільного скоєння ними вказаного злочину. Зокрема ОСОБА_8 зазначив, що він разом з ОСОБА_7 прибув за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_13 зайшов до подвір`я, він залишився чекати його біля воріт, після чого ОСОБА_13 зірвав дверний замок та погукав ОСОБА_14 та вони разом зайшли до будинку, з якого викрали тюнер, мідні картини, після чого з місця події піщли до ОСОБА_15 , якому продали картини, після чого до чоловіка на прізвище ОСОБА_16 , якому продали тюнер, а грошові кошти, отримані від продажу викраденого майна, витратили на власні потреби (т. 1 а.с. 220- 226).

Зазначене узгоджується із даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 24 грудня 2021 року за участю свідка ОСОБА_12 , який вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка принесла йому для продажу мідні картини у кількості двох одиниць, та із протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24 грудня 2021 року за участю свідка ОСОБА_11 , який вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка принесла йому для продажу цифровий ресивер Т2 з пультом дистанційного керування.

З встановлених судом першої інстанції фактичних обставин вбачається, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 прямо вказують на обвинуваченого ОСОБА_8 як на особу, що брала участь у продажу їм речей, безпосередньо перед цим викрадених у потерпілої ОСОБА_9 .

Як видно з матеріалів кримінального провадження та встановлених фактичних обставин справи, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проникли до будинку шляхом пошкодження вхідних дверей за допомогою фізичної сили, звідки таємно, повторно викрали майно, що належить ОСОБА_9 . Вказівка з боку обвинуваченого ОСОБА_8 під час слідчого експерименту на те, що саме ОСОБА_7 за допомогою фізичної сили пошкодив вхідні двері, а сам він при цьому стояв біля воріт, не виключає спільність їх умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, так як останній усвідомлював протиправність дій іншого співучасника та в той час, коли ОСОБА_7 пошкоджував замок, він слідкував за обстановкою, аби їх дії залишалися непомітними для інших осіб, після чого вони разом проникли до приміщення будинку, звідки викрали майно.

Колегія суддів критично оцінює посилання обвинувачених на надання ними у межах слідчих експериментів неправдивих показань, які викривають ОСОБА_8 , під тиском правоохоронних органів, оскільки вони є тотожними позиції захисту, обраній у суді першої інстанції, яка була ретельно перевірена та грунтовно визнана неспроможною.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції у цій частині, колегія суддів приймає до уваги, що під час досудового розслідування обвинуваченими заяви чи повідомлення щодо застосування до них недозволених методів чи іншого незаконного впливу з боку співробітників поліції не надавалися. Більше того, згідно із поясненнями останніх в суді апеляційної інстанції, тиск вони вбачають у тому, що свою спільну винуватість за епізодом таємного заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 вони визнали за домовленістю із слідством, розраховуючи на застосування до них більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, обвинувачені фактично вказують не на незаконний вплив як такий, а на досягнення певних домовленостей між ними та співробітниками поліції, які не свідчать про незаконний примус зі сторони правоохоронних органів. Крім того, ці обставини не мають будь-якого об`єктивного підтвердження та випливають лише з показань обвинувачених.

Натомість як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_8 під час досудового розслідування, при проведенні слідчих експериментів за їх участю, в присутності понятих добровільно надавали, супроводжуючи їх відповідними вказівками, послідовні пояснення, в яких підтвердили факт спільного вчинення ними за попередньою змовою крадіжки майна ОСОБА_9 , у тому числі обидва зазначили про те, що мідні картини зі стіни взяв саме ОСОБА_8 .

Згідно із відеозаписами вказаних слідчих експериментів, поведінка обвинувачених під час їх проведення є спокійною, вони, кожен окремо, розповідають про обставини вчинення злочину добровільно, самостійно та послідовно, вказуючи відповідні подробиці, та їх пояснення і демонстраційні дії повністю узгоджуються між собою. На думку колегія суддів, відеозаписи слідчих експериментів поза розумним сумнівом підтверджують, що обвинувачені у межах цих слідчих дій надали правдиві показання щодо подій, безпосередніми учасниками яких вони були.

Заперечення обвинувачених, висловлені під час судового розгляду, колегія суддів оцінює як позицію захисту, обрану з метою пом`якшення кримінальної відповідальності ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_8 за епізодом таємного заволодіння 17.12.2021 року майном ОСОБА_9 обгрунтованими і такими, що повністю відповідають фактичним обставинам справи та доказам, якими вони підтверджуються, у зв`язку із чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4