УХВАЛА

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 337/3528/19

провадження № 51-1021ск20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду стосовно нього,

встановив:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судового рішення стосовно ОСОБА_4 у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 3, 4, 5, 6 ч. 2, ч. 3 цієї статті.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається, судове рішення, що оскаржується, однак обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово посилається на недотримання вимог закону при ухваленні апеляційним судом рішення стосовно нього, просить його скасувати, але не конкретизує, що це за рішення і не вказує дату його ухвалення, що позбавляє Суд можливості перевірити конкретне судове рішення з яким не погоджується скаржник.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.

Проте всупереч законодавчим приписам, у поданій скарзі, обвинуваченим не викладено обґрунтування вимог та не конкретизовано, з посиланням на норму закону, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Не відображено підстав для скасування судового рішення передбачених ст. 438 КПК, які, на думку ОСОБА_4 , підтверджують істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування рішення, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Крім того, відповідно до ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак, всупереч вищевказаним положенням ст. 436 КПК обвинувачений ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду та ухвалити таке рішення, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається перелік матеріалів, які додаються. Однак, до поданої касаційної скарги долучено ряд додатків про які у самій скарзі не зазначено.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак, подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Крім того, як вбачається зі змісту касаційної скарги, вона викладена російською мовою.

Відповідно до ст. 10 Конституції України держаною мовою в Україні є українська мова.

Зі змісту положень ч. 1 ст. 29, ч. 1 ст. 427 КПК, ч. 3 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» вбачається, що сторони, які беруть участь у кримінальному провадженні, мають подавати до суду письмові процесуальні документи, викладені державною мовою.

Наведене узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, викладеним у постанові від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18), у якому зазначено, щокасаційні скарги осіб, які мають право на оскарження судових рішень, повинні бути викладені державною мовою.

При цьому Верховний Суд звертає увагу обвинуваченого на те, що він може звернутись до свого захисника або Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Запорізькій області задля забезпечення йому можливості звернення з касаційною скаргою, яка відповідає вимогам законодавства.

Крім того, Суд роз`яснює, що учасники провадження, які потребують послуг перекладача, якщо він не був залучений, можуть порушити питання про таке залучення відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 2 червня 2011 року № 3460- VI та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги» від 24 червня 2016 року № 401.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків. Обвинуваченому також необхідно надати докази дотримання встановленого судом строку усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду стосовно нього залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3