КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 07.03.2023, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання, з урахуванням ст. 100 КК України, у виді 120 годин громадських робіт,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що 29.12.2022 приблизно о 16 годині, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 та невстановленими особами знаходились на території середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 99 м. Києва, що за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 12, де ОСОБА_7 помітив у ОСОБА_9 мобільний телефон марки "Redmi Note 8T", який попросив надати йому під приводом здійснення телефонного дзвінка. Після здійснення телефонного дзвінка, ОСОБА_7 повернув ОСОБА_9 вказаний мобільний телефон та вони продовжили разом проводити час.

Того ж дня у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном з метою особистого збагачення, а саме належним мобільним телефоном марки "Redmi Note 8T", шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_9 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, надати йому вказаний мобільний телефон, а ОСОБА_9 , будучи впевненим у тому, що він дійсно має намір здійснити телефонний дзвінок, не здогадуючись про його протиправні наміри, передав ОСОБА_7 мобільний телефон марки "Redmi Note 8T".

Заволодівши вказаним мобільним телефоном, ОСОБА_7 відійшов від потерпілого для здійснення дзвінка та, переконавшись, що ОСОБА_9 не спостерігає за ним, зник із місця вчинення кримінального проступку, а вказаним майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 3800 гривень.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та на підставі ст.69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зокрема зазначає, що суд неправомірно послався у вироку на ч.3 ст.349 КПК України, оскільки стороною захисту було подано заперечення проти запропонованого судом порядку дослідження доказів, внаслідок чого досліджувалися всі письмові докази, однак у мотивувальній частині вироку суд не зазначив які письмові докази були досліджені та яка їм надана оцінка. Вказує, що серед двох альтернативних видів покарань, судом безпідставно призначено більш тяжкий - у виді громадських робіт в максимальному розмірі, оскільки у вироку відсутні мотиви такого рішення. Звертає увагу, що ОСОБА_7 неповнолітній, раніше не судимий, визнав свою провину, сприяв слідству, вибачився перед потерпілим, наразі навчається та отримує стипендію.

В судові засідання апеляційного суду, які призначались на 13.06.2023, 29.08.2023 обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився, хоча про час та місце апеляційного розгляду повідомлявся у передбачений законом спосіб, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.401, ч.4 ст.405 КПК України участь обвинуваченого у розгляді апеляційної скарги, в якій не порушується питання про погіршення його становища, не є обов`язковою, у зв`язку з чим апеляційний суд не вправі був застосовувати до нього привід в судове засідання.

З урахуванням викладеного, з метою дотримання вимог ст.28 КПК України щодо розумності строків апеляційного розгляду, колегією суддів було прийнято рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також наявність обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням характеру і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_7 , який є неповнолітнім, раніше не судимий, не працює, посередньо характеризується за місцем навчання, матеріальну шкоду не відшкодував, а також наявності обставини, яка пом`якшує покарання - щирого каяття та відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції правильно визначив йому покарання у виді громадських робіт в розмірі, передбаченому ст.100 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу з урахуванням наявності в нього самостійного доходу є безпідставними, оскільки з наявної у матеріалах кримінального провадження характеристики ОСОБА_7 з Вищого професійного училища №25 м. Києва вбачається, що останній був позбавлений стипендії.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 07.03.2023 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3