КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1302/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
№ 367/2253/19
Категорія КК: ч. 1 ст. 119 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гостомель Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 17 травня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами в кримінальному провадженні.

Вказаним вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 , 11.12.2018, приблизно о 16 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння за адресою проживання ОСОБА_8 : АДРЕСА_2 , розпивали горілку з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Через деякий час, ОСОБА_8 почав чіплятись до ОСОБА_9 , на що вона зробила йому зауваження. Через те, що ОСОБА_8 не припинив вчиняти такі дії, ОСОБА_7 також зробив йому зауваження, але ОСОБА_8 відповів, що він у себе вдома і буде робити все, що захоче. З цими словами він повалив ОСОБА_7 на диван, на якому вони сиділи, і, перебуваючи зверху, почав наносити йому удари кулаками по голові та тулубу. У відповідь ОСОБА_7 також почав наносити ОСОБА_8 удари: два в грудну клітину та три-чотири в обличчя. Від його ударів ОСОБА_8 втратив орієнтир, що надало ОСОБА_7 змогу зіштовхнути з себе ОСОБА_8 , між ними почалася боротьба, під час якої відбулось стиснення тулубу ОСОБА_8 в області грудної клітини під вагою тіла ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_7 ще наніс ОСОБА_8 кулаком правої руки два удари в грудну клітину. В цей час ОСОБА_9 відтягнула ОСОБА_7 за куртку і вони пішли з квартири ОСОБА_8 .

В результаті боротьби та нанесення ударів ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді травми грудної клітини: крововиливи в м?які тканини грудної клітини та міжреберні м?язи, множинні переломи ребер з обох сторін, розриви легенів та крововилив у ліву плевральну порожнину об?ємом близько 500,00 мл, яка супроводжувалась розвитком шоку, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таке, що у своєму перебігу мало загрозливі для життя явища. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер у приміщенні кімнати своєї квартири.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник ОСОБА_10 вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, порушення вимог КПК України, а саме ч. 4 ст. 338 КПК України, а також призначення покарання, яке за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого.

На думку захисника ОСОБА_10 , досліджені судом докази вказують на те, що ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження, які стали наслідком смерть ОСОБА_8 перебуваючи у стані необхідної оборони. Показаннями обвинуваченого та свідка ОСОБА_9 , даними відеозапису під час проведення слідчого експерименту за їх участю підтверджується та обставина, що саме дії ОСОБА_8 становили загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_7 . Потерпілий спровокував конфлікт та почав наносити ОСОБА_7 тілесні ушкодження, тому обвинувачений змушений був захищатися і наносив удари у відповідь. ОСОБА_8 наносив удари обвинуваченому, сидячи на ньому. Однак суд першої інстанції зазначених стороною захисту доводів щодо перебування ОСОБА_11 у стані необхідної оборони не спростував.

Зазначає апелянт і про порушення судом ч. 4 ст. 338 КПК України під час здійснення судового розгляду. Так, прокурором було змінено обвинувачення в частині фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_7 . Суд, замість надання часу для ознайомлення з новим обвинуваченням з метою підготовки до захисту від нього, одразу перейшов до наступної стадії судових дебатів та останнього слова. Вказане порушення захисник вражає істотним, так як було порушено право на захист.

Крім того, захисник вказує й про порушення судом, допущені під час призначення покарання ОСОБА_7 . Захисник вважає безпідставним врахування обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченому вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Медичне освідування ОСОБА_7 органом досудового розслідування проведено не було, а тому документальне підтвердження такої обставини матеріали кримінального провадження не містять.

На думку захисника, судом безпідставно не було визнано обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , такі як щире каяття, сприяння в розкритті злочину. Поведінка ОСОБА_7 свідчить про те, що останній жалкує про скоєне та щиро розкаюється. Призначення йому покарання у виді реального його відбування захисник вважає несправедливим та занадто суворим.

Доповнюючи апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_12 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, пом`якшивши його, застосувавши положення ст. 75 КК України.

В обґрунтуваннях вказує про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

Також захисник просить врахувати особу обвинуваченого ОСОБА_13 , а саме визнання вини, щире каяття, активе сприяння розкриттю злочину, умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому не мав, перевищив межі необхідної оборони, а також те, що останній в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину та батьків, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги з доповненнями, провівши судові дебати, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вбивства ОСОБА_8 через необережність, тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним під час судового розгляду підтвердив час та місце події, а саме те що 11.12.2018, приблизно о 16 год 00 хв, він разом із своєю співмешканкою ОСОБА_9 приїхали до свого будинку АДРЕСА_3 . В цьому ж домі, в квартирі АДРЕСА_4 , проживав ОСОБА_8 . Побачивши, що у вікні його квартири горить світло, ОСОБА_9 запропонувала зайти до нього для спільного розпивання алкогольних напоїв. ОСОБА_8 відчинив двері та дозволив зайти в квартиру, де разом з обвинуваченим і ОСОБА_9 вони вживали алкогольні напої. Через деякий час, коли вони випили пів пляшки горілки, ОСОБА_8 почав чіпати ОСОБА_9 руками за інтимні частини тіла, на що вона зробила йому зауваження. Через те, що ОСОБА_8 не припинив вчиняти такі дії, обвинувачений також зробив йому зауваження. ОСОБА_8 повідомив, що у себе вдома він буде робити що захоче. Між обвинуваченим та потерпілим на цьому ґрунті почалась сутичка. ОСОБА_8 повалив ОСОБА_7 на диван, на якому вони сиділи, і, перебуваючи зверху, почав наносити йому удари кулаками по голові та тулубу. У відповідь ОСОБА_7 також почав наносити ОСОБА_8 удари: два в грудну клітину та три-чотири в обличчя. Від ударів обвинуваченого ОСОБА_8 втратив орієнтир, що надало йому змогу зіштовхнути з себе потерпілого. Коли ОСОБА_8 піднімався, то наніс йому два удари в грудну клітину. В цей час ОСОБА_9 потягла його за куртку та він піднявся. ОСОБА_8 сів на дивані. У ОСОБА_7 від удару об зуб ОСОБА_8 була розбита рука. Він з ОСОБА_9 відразу пішли. Коли вийшли з під?їзду, пішли з ОСОБА_9 в магазин, що був неподалік будинку, щоб повідомити поліцію про дії ОСОБА_8 по відношенню до ОСОБА_9 , але в поліцію не додзвонились. ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинуваченому стало відомо, що ОСОБА_8 помер, тому 20.12.2018 він повідомив у поліцію, що бажає давати показання.

З показань свідка ОСОБА_9 , які вона надала під час допиту в судовому засіданні вбачається, що 11.12.2018, близько 16 години, вона з ОСОБА_7 , з яким мешкала на той час, приїхали до будинку АДРЕСА_3 . Коли підійшли до дому, то побачили, що у квартирі ОСОБА_8 , який проживав на першому поверсі другого під`їзду цього будинку, горить світло. Вони зайшли до нього і запропонували випити горілки, яку принесли з собою, на що останній погодився. Коли вживали горілку, до кімнати заглядав ОСОБА_14 , який орендував сусідню кімнату. Під час вживання горілки ОСОБА_8 почав до неї чіплятися, торкатися руками за інтимні частини тіла. Вона йому робила зауваження, однак останній не реагував. На зауваження з цього приводу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відреагував агресивно. Він взяв ОСОБА_7 за поли куртки і повалив його на диван, на якому вони сиділи та почав наносити удари руками. ОСОБА_7 відмахувався у відповідь та також наніс по обличчю ОСОБА_8 близько трьох ударів кулаками. Потім ОСОБА_7 лівою рукою схватив ОСОБА_8 за сорочку і скинув його з себе. ОСОБА_8 потягнув за куртку ОСОБА_7 , а той наніс ще два удари кулаком у груди ОСОБА_8 . Після цього свідок взяла ОСОБА_7 за куртку, потягнула на себе і відтягнула від ОСОБА_8 . Коли вона з ОСОБА_15 пішли, то ОСОБА_8 залишився сидіти на дивані. Вийшовши на вулицю, ОСОБА_9 з ОСОБА_7 пішли до магазину щоб викликати поліцію і повідомити про факт домагання ОСОБА_8 до неї. Однак це зробити не вдалося, бо телефон поліції не відповідав.

Свідок ОСОБА_14 , будучи допитаним під час судового розгляду, підтвердив факт того, що він орендував кімнату в квартирі АДРЕСА_5 . В грудні 2018 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, він повернувся з роботи додому, та чув, що в кімнаті ОСОБА_8 перебували сторонні особи. Коли він заглянув в кімнату потерпілого, то побачив там на дивані ОСОБА_7 . ОСОБА_9 сиділа на стільці, а ОСОБА_8 лежав на полу. Вони всі перебували у стані алкогольного сп`яніння, тому він почав вимагати, щоб всі розходились. Свідок зателефонував ОСОБА_16 та повідомив про те, що бачив. Через п?ять хвилин ОСОБА_7 з ОСОБА_9 пішли, він зачинив за ними двері. Коли приїхав ОСОБА_16 , вони разом зайшли до кімнати його батька ОСОБА_8 , який лежав на дивані на боці обличчям до стіни. З ними він не розмовляв, тому ОСОБА_16 поїхав додому, а він пішов до своєї кімнати. Зранку наступного дня свідок пішов на роботу, коли повернувся увечері, до його кімнати заглянув ОСОБА_8 , в якого було побите лице. Приблизно о 04 чи 05 годині наступного дня свідок чув як до ОСОБА_8 приїжджала швидка медична допомога. Коли увечері повернувся з роботи, в квартирі вже були поліцейські.

Потерпілий ОСОБА_16 будучи допитаним під час судового розгляду підтвердив ту обставину, що ОСОБА_8 був його батьком та 11.12.2018, близько 17 години 30 хвилин йому зателефонував ОСОБА_14 і повідомив про перебування в квартирі його батька сторонніх осіб, які знаходяться у стані алкогольного сп`яніння та не хочуть покидати приміщення квартири. Цього ж дня, близько 18 години він приїхав до квартири ОСОБА_8 та побачив його лежачим на дивані обличчям до стіни. Вирішивши, що ОСОБА_8 спить, не став його будити і пішов додому. Квартиранту сказав, що зайде на наступний день. Від ОСОБА_14 дізнався, що до ОСОБА_8 на наступний день приїздила швидка медична допомога, бо у нього боліло збоку. ІНФОРМАЦІЯ_2 йому зателефонував сусід ОСОБА_17 і повідомив, що ОСОБА_8 знайшли мертвим в положенні сидячи.

З показань свідок ОСОБА_18 , які були ним надані під час судового розгляду, вбачається, що ОСОБА_8 був його сусідом. 11.12.2018, приблизно о 19 годині, він заходив в квартиру ОСОБА_8 та бачив, що лице останнього було побите. ОСОБА_8 пояснив, що тілесні ушкодження йому наніс ОСОБА_7 під час спільного розпивання спиртних напоїв, через ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_8 сідав, то казав, що йому боляче в області грудної клітини Наступного дня до свідка заходив ОСОБА_14 та повідомив, що ОСОБА_8 помер. Впевнившись у цьому, він зателефонував ОСОБА_16 .

З показань свідка ОСОБА_19 , яка була допитана під час судового розгляду вбачається, що в грудні 2018 року, приблизно о 20 годині, в магазин за адресою: АДРЕСА_6 , де вона працювала продавцем, зайшов ОСОБА_7 і попросив зателефонувати в поліцію, щоб повідомити про спробу зґвалтування дівчини, яка стояла на вулиці. У нього з правої руки капала кров. Вона зателефонувала, але в поліції їй ніхто не відповів, тому ОСОБА_7 пішов. Пізніше вона від колеги дізналась, що в магазин приходили працівники поліції і питали, чи знають вони щось про вбивство. Вона зателефонувала слідчому і повідомила про вказані вище обставини.

З показань свідка ОСОБА_20 , яка була допитаною в судовому засіданні вбачається, що вона працює фельдшером виїзної бригади екстреної медичної допомоги. В грудні 2018 року, приблизно о 04-05годині ранку, їх викликав орендар квартири в будинку АДРЕСА_3 . Вони приїхали та побачили, що вкімнаті на дивані сидів чоловік, у якого була черепно-мозкова травма, розбитий ніс, синяки під очами, на плечах та передпліччі. Він перебував у стані алкогольного сп?яніння. На запитання сказав, що впав і ударився. Скаржився на болі в голові, зовнішніх ознак травми грудей не було, від госпіталізації відмовився. Просив щоб укололи магнезію, бо йому вже кололи і йому стало краще.

Даними акту констатації смерті від 13.12.18 № 155 підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2, о 13 годині 50 хвилин зафіксовано смерть ОСОБА_8 .

Даними протоколу огляду трупа від 14.12.2018 з ілюстративною фототаблицею підтверджується виявлення у ОСОБА_8 , в тому числі, множиннихпереломів ребер з обох сторін, розривів легенів та крововилив у ліву плевральну порожнину об?ємом близько 800,00 мл.

Даними протоколу огляду місця події від 13.12.2018 з ілюстративною фототаблицею зафіксовано місце та обстановку кімнати, де помер ОСОБА_8 .

З даних, які містяться в лікарському свідоцтві про смерть від 14.12.18 № 691 вбачається, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 від шоку та множинних переломів ребер.

З даних, які містяться у висновках експертів від 22.02.2018 № 691, від 01.03.2019 № 1/691 та № 17/1/691 убачається, що на трупі ОСОБА_8 виявлено тілесне ушкодження у вигляді травми грудної клітини: крововиливи в м?які тканини грудної клітини та міжреберні м?язи, множинні переломи ребер з обох сторін, розриви легенів та крововилив у ліву плевральну порожнину об?ємом близько 500,00 мл, яка супроводжувалась розвитком шоку, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таке, що у своєму перебігу мала загрозливі для життя явища (розвиток шоку), яке знаходиться у прямому причинному зв?язку з настанням смерті і могло утворитись за обставин, зазначених під час слідчих експериментів зі свідком та підозрюваним, від ударів в обличчя і від стискання грудної клітини потерпілого під вагою тіла підозрюваного.

Даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 21.12.2018 та відеозаписом цієї слідчої дії за участю ОСОБА_9 підтверджується місце та обставини події 11.12.2018 в квартирі ОСОБА_8 , які відповідають її показанням, наданим в судовому засіданні.

Даними, які містяться у висновках експертів від 22.02.19 № 9, від 20.02.19 № 8, від 08.02.19 № 7, від 07.02.19 № 6, від 14.02.19 № 5, від 11.02.19 № 4 підтверджується наявність на фрагментах тканини, на напірнику подушки, на светрі, на джинсових брюках, вилучених з житла ОСОБА_8 , сліди крові, яка могла походити від нього.

Даними, які містяться у висновкуексперта від 11.02.19 № 10-10, підтверджується виявлення генетичних ознак клітин крові ОСОБА_8 ;

Даними, які містяться у висновкувід 11.02.19 № 10-11 підтверджується виявлення генетичних ознак клітин крові ОСОБА_7 ;

Даними, які містяться в протоколіпред?явлення особи для впізнання від 21.12.2018 та відеозаписіцієї слідчої дії,підтверджується, що свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка перебувала в кімнаті ОСОБА_8 11.12.2018, близько 16 години 30 хвилин.

Даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 14.01.2019 та відеозаписі цієї слідчої дії, підтверджуються показання ОСОБА_7 , надані ним під час судового розгляду щодо місця, де відбувались події 11.12.2018 в квартирі ОСОБА_8 .

Даними висновку експерта від 26.12.18 № 3746 підтверджується наявність в крові трупа ОСОБА_8 етилового спирту.

Враховуючи вищевикладені докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності даних, які б вказували про наявність у ОСОБА_7 умислу на заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень під час нанесення йому ударів. На думку колегії суддів, ОСОБА_7 , наносячи удари потерпілому у відповідь на нанесені йому удари ОСОБА_8 , стиснув тулуб останнього в області грудної клітини під вагою власного тіла ОСОБА_7 та наніс ОСОБА_8 кулаком правої руки два удари в грудну клітину. Характер та локалізація нанесення ударів ОСОБА_7 свідчить про те, що останній не міг передбачити настання від них смерті ОСОБА_8 . Таким чином, до наслідків у виді смерті ОСОБА_8 має місце необережність з боку ОСОБА_7 .

При цьому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про те, що у даному випадку мала місце необхідна оборона з боку ОСОБА_7 , колегія суддів вважає необґрунтованими. Так, відповідно до частин 1-3 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Показаннями обвинуваченого та свідка ОСОБА_9 всупереч доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 , не підтверджується обставин, за яких ОСОБА_7 перебував у стані необхідної оборони. Встановлено, що конфлікт між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виник через чіпляння потерпілого до свідка ОСОБА_9 , в результаті чого між ними виникла бійка. На час, коли ОСОБА_7 наносив удари кулаком в область грудної клітини ОСОБА_8 , останній вже припинив наносити удари обвинуваченому. Аналогічні обставини відтворювались і під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 і ОСОБА_7 .

Тому, колегія суддів вважає, що підстави для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , як про те просив захисник ОСОБА_10 , відсутні.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення судом положень ч. 4 ст. 338 КПК України колегія суддів, яке є істотним, колегія суддів вважає необґрунтованими. Так, за правилами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Як вбачається з матеріалів судового провадження, обвинуваченому та його захиснику ОСОБА_10 , потерпілому ОСОБА_16 14.05.2021 було надано копію обвинувального акту прокурора зі змінами. В судовому засіданні 14.05.2021 на запитання головуючого судді, потерпілий та сторона захисту підтвердили, що отримали вказану копію обвинувального акта та з ним ознайомились. Клопотань про відкладення судового розгляду для підготовки від нового обвинувачення сторони кримінального провадження не заявляли та не заперечували проти продовження судового розгляду в цей же день. Таким чином, колегія суддів вважає, що порушення судом ч. 4 ст. 338 КПК України у даному випадку не є істотним, так як не призвело до порушення права на захист обвинуваченого, який повною мірою їх реалізував, в тому числі, і захист від пред`явленого йому обвинувачення.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду, висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, дослідженим доказам була надана належна правова оцінка, вони є належними та допустимими.

Покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

Так, всупереч доводам апеляційної скарги з доповненнями захисників судом обґрунтовано визнано лише одну обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 - активне сприяння в розкритті злочину, оскільки він дійсно сприяв органу досудового розслідування. Натомість підстав для визнання обставинами, які пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, колегія суддів не знаходить.

Обґрунтовано, на думку колегії суддів, судом визнано обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Так, обвинувачений та свідок ОСОБА_21 підтверджували, що спільно з ОСОБА_8 вживали алкогольні напої та перебували у стані алкогольного сп`яніння, коли відбулась бійка. Свідок ОСОБА_14 також вказував, що всі учасники події, в тому числі ОСОБА_7 , знаходились у стані алкогольного сп`яніння.

Враховано судом при призначенні покарання й дані про особу обвинуваченого, а саме наявність на утриманні малолітньої дитини, посередню характеристику за місцем реєстрації, відсутність судимості в силу ст. 89 КК України, не перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_7 у виді 5 років позбавлення волі відповідає його меті, визначеній у ст. 50 КК України. Підстав для застосування положень ст. 75 КК України, про яке просив захисник ОСОБА_12 колегія суддів не знаходить.

Враховуючи викладене, вирок Ірпінського міського суду Київської області від 17 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , як законний та обґрунтований, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 з доповненнями захисника ОСОБА_12 - без задоволення.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 з доповненнями захисника ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 17 травня 2021 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1302/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1

№ 367/2253/19

Категорія КК: ч. 1 ст. 119 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гостомель Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 з доповненнями захисника ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 17 травня 2021 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

Повний текст ухвали проголосити 11 вересня 2023 року о 09 годині 15 хвилин.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4