УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника власника майна ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про арешт майна, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000982 від 22.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

17 травня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про арешт майна, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000982 від 22.03.2023, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 16 травня 2023 року за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Приморська, 128-Л.

Клопотання мотивовано тим, що СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження за № 0000982 від 22.03.2023 за ч.5 ст.191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05 листопада 2018 року між ДП «Антонов» (покупець) в особі в.о. президента ОСОБА_6 та ТОВ «Гідробест» (продавець) в особі генерального директора ОСОБА_7 укладено договір №ГБ-79ДП-2018 на виготовлення партії гальмівних коліс. Відповідно до п.1.1 вказаного договору ТОВ «Гідробест» зобов`язується, на підстав спільного Рішення № 178-521/18 від 12 серпня 2018 року та Угоди №ГБ-79УП-2018 від 01 листопада 2018 року, виготовити та поставити ДП «Антонов» для проведення стендових випробувань та сертифікаційних льотних випробувань, дослідну партію гальмівного колеса НВ45А (альтернативного гальмівного колеса КТ 216).

Відповідно до п.2.2 вказаного договору продукція передбачена цим договором повинна бути прийнята представником військового представництва Міністерства оборони України. Відповідно до п.3.1 вказаного договору загальна ціна за договором становить 84 407 640 гривен, що еквівалентно 3 001 818, 85 доларів США за курсом НБУ на 01 листопада 2018 року 1 долар США = 28,118832 гривень, в тому числі ПДВ 20% - 14 067 940 гривень.

29 жовтня 2019 року між ДП «Антонов» (покупець) в особі президента ОСОБА_8 та ТОВ «Гідробест» (продавець) в особі генерального директора ОСОБА_7 укладено додаткову угоду № 1 до на виготовлення партії гальмівних коліс.

Відповідно до п.1. додаткової угоди № 1 до договору №ГБ-79ДП-2018 на виготовлення партії гальмівних коліс сторони домовились додаток № 1 та додаток №2 до договору №ГБ-79ДП-2018 на виготовлення партії гальмівних коліс викласти в редакції додатку №1 до даної додаткової угоди. Таким чином, додатковою угодою №1 були внесені зміни щодо дати поставки, а саме колес НВ(45) (без гальма) у кількості 3 одиниць з вересня 2019 року на березень 2020 рік, а коліс гальмівних НВ45А з червня 2020 року на грудень 2020 року.

02 вересня 2020 року між ДП «Антонов» (покупець) в особі президента ОСОБА_6 та ТОВ «Гідробест» (продавець) в особі генерального директора ОСОБА_7 укладено додаткову угоду № 2 до договору №ГБ-79ДП-2018. Відповідно до п.1 вказаної додаткової угоди №2 змінено порядок здійснення оплати наступним чином: авансовий платіж в розмірі 61 898 936 гривень сплачується рівними частинами протягом 22 місяців згідно виставлених рахунків; залишок платежу у розмірі 22 508 704 гривень сплачується ДП «Антонов» рівними частинами по 3 751 450, 67 гривень протягом 6 місяців згідно виставлених рахунків, після оплати авансового платежу. Строк дії договору №ГБ-79ДП-2018 на виготовлення партії гальмівних коліс діє до 31 грудня 2021 року, а в частині розрахунків та відповідальності до повного виконання сторонами зобов`язань по договору. Відповідно до п.2 вказаної додаткової угоди №2 внесено зміни до Додатку №1 до Договору №ГБ-79ДП-2018 від 05 листопада 2018 року, пункт 3 «Кінцевий термін поставки продукції червень 2020 року» змінено на: «кінцевий термін поставки продукції лютий 2021».

24 листопада 2021 року між ДП «Антонов» (покупець) в особі генерального директора ОСОБА_9 та ТОВ «Гідробест» (продавець) в особі генерального директора ОСОБА_7 укладено додаткову угоду № 3 до договору №ГБ-79ДП-2018. Відповідно до п.2 додаткової угоди № 3 до договору №ГБ-79ДП-2018 кінцевий термін поставки продукції 10 березня 2022 року.

Останній внесок по авансовому платежу здійснено 26.08.2020 року, а залишок грошових коштів у розмірі 22508704 гривень остаточно сплачено ДП «Антонов» 18.05.2021 року, що суперечить п.1 додаткової угоди №2 від 02 вересня 2020 року до договору №ГБ-79ДП-2018 від 05 листопада 2018 року.

Продукція у зазначений кінцевий термін, а саме 10 березня 2022 рік до ДП «Антонов» не поставлено, а кошти отримані від ДП «Антонов» в рамках договору №ГБ-79ДП-2018 від 05 листопада, ТОВ «Гідробест» з рахунку № НОМЕР_1 перераховано на ряд підприємств з ознаками фіктивності.

Таким чином, у діях колишніх посадових осіб ДП «Антонов» та керівника і засновників ТОВ «Гідробест» (код за ) вбачаються ознаки розтрати бюджетних коштів в особливо великому розмірі.

16.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року по справі №761/13109/23 проведено обшук за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Приморська, 128-Л, під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone 8, чорного кольору, імеі: НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора «МТС» за номером НОМЕР_3 .

Вказані виявлені та вилучені речі є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, про що винесена відповідна постанова.

З метою збереження речового доказу, який є об`єктом кримінально протиправних дій прокурор вважає за необхідне накласти арешт на вищевказане майно, вилучене 16 травня 2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив задовольнити його. При цьому, зазначив, що 30.05.2023 старшим слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києва ОСОБА_10 призначено комп`ютерно-технічну експертизу вказаного мобільного телефону з сім-картою, на підтвердження долучив копію вказаної постанови.

Представник власника тимчасово-вилученого майна ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, зазначив, що ОСОБА_8 не працює у ДП «Антонов» з 01.07.2020 року, отже додаткову угоду від 02.09.2020 він підписати не міг.

Слідчий суддя, заслухавши сторін, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, о, прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

А згідно положення частини 2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зі змісту клопотання та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження 0000982 від 22.03.2023 вбачається, що досудове розслідування у ньому здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч за ч.5 ст.191 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідування убачається, що внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.5 ст.191 КК України, за наступних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення:

«ЖЄО № 14721 від 22.03.2023. До Шевченківського УП надійшли матеріали контррозвідки СБ України з приводу прзтрати майна службовими особами ТОВ «Гіробест», а саме директора та співзасновиника товариства ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , співзасновником ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та колишніми президентами ДП «Антонов», а саме ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

16.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року по справі №761/13109/23 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone 8, чорного кольору, імеі: НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора «МТС» за номером НОМЕР_3 .

16.05.2023 старшим слідчим Шевченківського УП ГУНП у м. Києві капітаном поліції ОСОБА_14 винесено постанову про визнання вищезазначеного мобільного телефону речовим доказом.

Як убачається зі змісту клопотання предметом кримінального правопорушення є наявність обставин, що суперечать п.1 додаткової угоди №2 від 02 вересня 2020 року до договору №ГБ-79ДП-2018 від 05 листопада 2018 року.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до наданої захисником копії трудової книжки ОСОБА_8 , його було звільнено з посади Президента ДП «Антонов», у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи, п.5 ст. 41 КЗпП України 01 липня 2023. Тобто на момент настання обставин що розслідуються, ОСОБА_15 не працював на будь-яких посадах у ДП «Антонов», а тому відсутня обґрунтована підозра його можливої причетності до вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень. У зв`язку з чим відсутні достатні підстави вважати, що мобільний телефон, який був вилучений в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , містить будь-які данні, що мають значення у доказуванні кримінального провадження та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження відповідно до положень ст. 98 КПК України

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантовано право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Тлумачення положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справі ««EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України»:

«…1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series AN 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п. п. 49 62 від 10 травня 2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series AN 98)…».

Таким чином, враховуючи положення Кримінального процесуального кодексу України, практику Європейського суду з прав людини, на переконання слідчого судді, накладення арешту на речі, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 з метою забезпечення збереження речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України, призведене в даному випадку до порушення справедливого балансу між інтересами власника ОСОБА_8 , гарантованими йому законом, і завданнями цього кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вищевикладене, відсутність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаного клопотання слідчого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: мобільного телефону Iphone 8, чорного кольору, імеі: НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора «МТС» за номером НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1