ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костанай, Казахстан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої здоров`ю внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 30 000 (тридцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_10 процесуальні витрати (витрати на правову допомогу) в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 10.07.2022, близько 21 години 10 хвилин, перебуваючи на прилеглій території до будинку АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, керуючись метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, вході конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_10 , умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді садна на слизовій оболонці нижньої губи зліва, яке згідно з висновком судово-медичного експерта за № 304 від 13.07.2022 за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними протиправними діями, які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Також, 10.07.2022, близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом із особою матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, перебуваючи на прилеглій території до будинку АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, керуючись метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, вході конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_10 , умисно наніс більше чотирьох ударів кулаками обох рук по обличчю потерпілого та верхній частині тулуба, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, синців на виличній ділянці голови зліва з поширенням до зовнішнього кута лівого ока, синця на шкірі верхньої губи зліва, в ділянці лівого плеча, крововиливу під слизову оболонку верхньої та нижньої губи та кута рота зліва та внутрішньо-шкірний крововилив грудної клітки зліва, які згідно з висновком судово-медичного експерта за № 304 від 13.07.2022 за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 , своїми умисними протиправними діями, які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 не оскаржуючи фактичних обставин справи та міру покарання, призначену обвинуваченому за вироком суду першої інстанції, оскаржує судове рішення в частині розміру моральної шкоди в 30 000 гривень та процесуальних витрат (витрат на правову допомогу) в 20 000 гривень так, як вважає їх завищеними. Зазначає, що покладення витрат на правову допомогу в заявленому розмірі та моральної шкоди на обвинуваченого ОСОБА_7 є несправедливим, неспівмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання роботи та обсягом виконаних робіт (наданих послуг), а також не врахуванням того, що обвинувачений на даний час є внутрішньо переміщеною особою та за адресою нового місця проживання не працює, так як не може знайти роботи за фахом, має на утриманні двох дітей та непрацюючу дружину, а також те, що він допомагає своїм батькам пенсіонерам, які теж є внутрішньо переміщеними особами. Посилаючись на вищевикладене просить змінити вирок суду в частині процесуальних витрат ( витрат на правову допомогу) та відшкодування моральної шкоди, шляхом їх зменшення до (як вбачається із мотивувальної частини апеляційної скарги) 1500 гривень витрат на правничу допомогу та 5 000 гривень моральної шкоди.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , представник потерпілого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_9 , вказує, що її вимоги є безпідставними, а оскаржуване судове рішення в частині розміру відшкодування моральної шкоди та процесуальних витрат (витрат на правову допомогу), є вмотивованим, так як місцевим судом у повному обсязі з`ясовано обставини справи, а також правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому просить апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, міркування обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали з підстав викладених у ній та просили її задовольнити, думку представника потерпілого, а також прокурора, які апеляційну скаргу захисника обвинуваченого заперечили та просили залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення в частині розміру моральної шкоди в 30 000 гривень та процесуальних витрат (витрат на правову допомогу) в 20 000 гривень без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінальних проступків, передбачених ч.ч.1, 2 ст.125 КК України та кваліфікація його дій, є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Не оскаржується ніким також вид та міра призначеного покарання.

Згідно із ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Цим вимогам закону судове рішення відповідає.

Доводи захисника, щодо зменшення розміру моральної шкоди, а також процесуальних витрат (витрат на правову допомогу), на увагу суду не заслуговують, оскільки на переконання колегії суддів, місцевим судом в повній мірі було дотримано вимог чинного законодавства при вирішенні питання по заявленому цивільному позові потерпілої сторони.

Так, згідно із положеннями ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Так, ч. 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У відповідно до положень ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пленум Верховного Суду України в п.9 своєї постанови №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку суду, суд першої інстанції розглянув цивільний позов потерпілої сторони, в частині відшкодування моральної шкоди, з дотримання вимог кримінального та цивільного законодавства, а також з урахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у вищевказаній постанові.

Місцевим судом правильно встановлено та в повному обсязі враховано характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий від вчинених кримінальних правопорушень, а саме, часу та зусиль необхідних для відновлення його попереднього стану, душевні переживання і дискомфорт, та ступінь тяжкості спричинених йому тілесних ушкоджень у вигляді садна на слизовій оболонці нижньої губи зліва, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, синців на виличній ділянці голови зліва з поширенням до зовнішнього кута лівого ока, синця на шкірі верхньої губи зліва, в ділянці лівого плеча, крововиливу під слизову оболонку верхньої та нижньої губи та кута рота зліва та внутрішньо-шкірний крововилив грудної клітки зліва, а тому виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості, визначив моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень потерпілому ОСОБА_10 , і з цим повністю погоджується апеляційний суд.

Окрім цього, місцевим судом було враховано і майновий стан обвинуваченого ОСОБА_7 , який не працює, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, а також фактичні обставини справи.

Водночас, судом першої інстанції, також правильно вирішено питання витрат понесених потерпілим на правову допомогу в сумі 20 000 гривень.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілим ОСОБА_10 та адвокатом ОСОБА_11 укладено договір №15-06/01 про надання правової допомоги у кримінальному провадженні від 15.06.2020 року та додаткову угоду №01/07 (замовлення) від 13.07.2022 року до договору про надання правової допомоги №15-06/01 від 15.06.2020 року.

Крім того, адвокатом ОСОБА_11 надано копію акту приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) №01/07 від 06.10.2022 року із визначенням вартості наданих послуг в розмірі 20 000 гривень та квитанцію до прибуткового касового ордера №06-10/01 від 06.10.2022 року з якої вбачається, що від ОСОБА_10 було прийнято 20 000 гривень.

Тому, апеляційний суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_7 стягнуто обґрунтований розмір витрат на правову допомогу, які були понесені потерпілим ОСОБА_10 та підтвердженні документально, і які не є завищеними, як зазначає сторона захисту в своїй апеляційній скарзі.

Таким чином, вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілої сторони про стягнення моральної шкоди, а також витрат понесених нею на правову допомогу зміні, як про це просить апелянт, не підлягає, оскільки він є цілком законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Будь-яких порушень законодавства, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення в частині вирішення вказаного цивільного позову в даному кримінальному провадженні, апеляційним судом встановлено не було.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді