Справа № 461/6059/23
Провадження № 1-кс/461/4111/23
УХВАЛА

28.07.2023 року, слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 ,, про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000165 від 21.06.2023, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час особами, у період червня-липня 2023 року організував злочинну схему із незаконного переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України із виготовленням та використанням документів від громадських організацій як волонтера та сприяння у внесенні даних в систему «Шлях», за що вимагав та отримав грошові кошти в сумі 4 000 тисяч доларів США та 8 000 гривень, що мало місце за наступних обставин.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (надалі Указ Президента), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 3 Указу Президента України визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до рішення Прикордонної служби України № 23-61122/0/6/-22 від 24.02.2024, прийнятого відповідно до Указу Президента, з метою забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, проведення своєчасної та повної мобілізації, заборонено на період дії правового режиму воєнного стану, виїзд за межі України громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років.

Разом із тим, встановлено, що в першій половині червня 2023 року, більш точної дати не встановлено до ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_5 з приводу з`ясування обставин для можливого перетину державного кордону України в напрямку Республіки Польща, в ході чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на організацію незаконного переправлення ОСОБА_5 через держаний кордон України із наданням йому документів від громадських організацій як волонтера, а також сприяння у внесенні його даних в систему «Шлях».

В той же час, ОСОБА_4 , перебуваючи в невстановленому досудовому розслідуванні місці, усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» вільний виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення під час телефонної розмови та листування у мобільному додатку «WhatsApp» із ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи із прямим умислом, висунув останньому незаконну пропозицію про надання йому грошових коштів в загальній сумі, що еквівалентна 4 500-5 000 доларів США, в якості оплати за послуги із організації незаконного перетину державного кордону України під приводом оформлення ОСОБА_5 в громадську організацію, як волонтера із внесенням його даних в систему «Шлях», зобов`язуючись надавати ОСОБА_5 , за необхідності, поради та консультації безпосередньо при перетині державного кордону України.

В подальшому, ОСОБА_4 , розуміючи, що ОСОБА_5 ніколи не перебував у громадських організаціях, не був внесений в систему «Шлях, повідомив ОСОБА_5 інформацію з приводу порядку оформлення у громадську організацію із внесенням його даних в систему «Шлях» з метою перетину державного кордону України та повідомив перелік документів, які в електронному виді необхідно надати йому для подальшого його оформлення як учасника громадської організації та волонтера і внесення його даних в систему «Шлях».

23.06.2023 приблизно о 12:34 год ОСОБА_4 , перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванні місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_5 через держаний кордон України в Республіку Польща, діючи із прямим умислом, із корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, одержав від ОСОБА_5 першу частину раніше обумовлених грошових коштів в розмірі 8 000 грн, які ОСОБА_5 перерахував трьома транзакціями через платіжні термінали ТОВ «СВІФТ-ГАРАНТ», що за адресою: м. Львів, пр-т Шевченка, 27 та пл. Соборна, 14-15, на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у банку АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_4 .

У подальшому, 26.07.2023 о 12:55 год ОСОБА_4 , реалізовуючи злочинний умисел на одержання від ОСОБА_5 всієї суми обумовлених грошових коштів, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 119, одержав від ОСОБА_5 другу частину грошових коштів за виготовлення документів від громадської організації та сприянні у внесенні його даних в систему «Шлях» в розмірі 4 000 доларів США, після чого протиправна діяльність ОСОБА_4 з незалежних від нього причин була припинена правоохоронними органами.

Слідчий вказує, що ході проведення затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 добровільно видав несправжні імітаційні засоби номіналом по 100 (сто) доларів США, серії HJ 53405509 А, в кількості 40 купюр, одна банківська платіжна картка із наступними номерами: НОМЕР_1 та мобільний телефон марки ОРРОА54, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , із сім картою всередині з абонентським номером НОМЕР_4 .

27.07.2023 вище перелічені вилучені імітаційні засоби та майно визнані речовими доказами у кримінальному провадженні у зв`язку із їх відповідністю вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України.

З метою збереження речових доказів, слідчий просить клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначені в клопотанні документи.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі та без повідомлення володільців майна.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 21.06.2023, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Постановою слідчого від 27.07.2023 року, вилучені в ході затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення речі визнані речовими доказами.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення 26 липня 2023 року затримання громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме наступні речі та імітаційні грошові засоби:

-імітаційні засоби номіналом по 100 (сто) доларів США, серії HJ 53405509 А, в кількості 40 купюр;

-банківська платіжна картка із наступними номерами: НОМЕР_1 ;

-мобільний телефон марки ОРРОА54, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , із сім картою всередині з абонентським номером НОМЕР_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1