БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/919/23
Провадження № 1-кп/730/61/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2023 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борзна кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000231 від 09.08.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Борзна Чернігівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, непрацюючого, без реєстрації на території України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 року № 1264-ХІІ, громадяни України зобов`язані: а) берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; б) здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів; в) не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів; г) вносити плату за спеціальне використання природних ресурсів та штрафи за екологічні правопорушення; д) компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище. Громадяни України зобов`язані виконувати й інші обов`язки у галузі охорони навколишнього природного середовища відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ» для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом.

Згідно підпункту 1 пункту 1 розділу IV та підпункту ІІ пункту 5 розділу IV Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства «Про затвердження Правил любительського і спортивного рибальства» від 19.09.2022 року № 700, забороняється добування (вилов) сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), за винятком раколовок конструкції «хапка», підсак та ручних драг, встановлених цими Правилами розмірів. Забороняється перебування на рибогосподарському водному об`єкті (його частині) або в його прибережній захисній смузі із забороненими цими Правилами знаряддями добування (вилову), або їх зберігання чи транспортування.

Судом визнано доведеним, що 09.08.2023 року близько 06-00 години ОСОБА_4 , перебуваючи на озері, яке розташоване неподалік с. Воловиця Ніжинського району Чернігівської області, яке місцеві називають «Озеро № 2 Ушенські зароги», діючи умисно з корисливих мотивів, маючи умисел незаконного вилову риби, за допомогою дев`яти простих сіток та шести поріжних сіток, які відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу IV Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства «Про затвердження Правил любительського і спортивного рибальства» від 19.09.2022 року № 700, відносяться до заборонених знарядь лову, без належних документів та дозволу на вилов риби, здійснив незаконний вилов цінних видів риб для особистих потреб загальною кількістю 104 штуки, а саме - 15 линів, 6 окунів, 1 щуку, 5 плоскирок, 77 карасів сріблястих, загальною вагою 25 кг, чим спричинив істотну шкоду водним біоресурсам держави на загальну суму 175967 грн.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який, будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав показання, підтвердив обставини його вчинення, викладені в установочній частині вироку, зокрема, в частині часу, місця та способу вчинення кримінального проступку, щиро розкаявся у вчиненому. Вартість збитків не оспорює, готовий все відшкодувати. Так, указав, що дійсно здійснював незаконний вилов риби сітками, оскільки він не працює, потрібні були гроші. Розуміє, що це неправильно, йому соромно, висновки зробив. Вчинив злочин вперше, раніше так не робив. Цивільний позов визнав у повному обсязі.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього кримінального правопорушення, оскільки повністю погоджується з встановленими обставинами.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини, визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, Суд уважає установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При кваліфікації дій обвинуваченого Суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, оскільки він здійснив незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

У даному провадженні суд провів розгляд виключно в межах пред`явленого обвинувачення прокурором.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено, а також це б порушувало б права обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до кримінального проступку, особу винного, який раніше не судимий, на період скоєння інкримінованого ним кримінального проступку офіційно не працював, має постійне місце проживання, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило.

Обставиною, згідно з положеннями статті 66 Кримінального кодексу України, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд відносить його щире каяття.

Обставин, які згідно з положеннями статті 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому відповідно до статті 65 Кримінального кодексу України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, і вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, оскільки відсутні умови і підстави призначення обвинуваченому іншого покарання з огляду на те, що він офіційно не працевлаштований, що унеможливлює призначення покарання у виді штрафу.

Проте, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю кримінального проступку, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених статтями 75, 76 Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину, його критичним ставленням до нього, усвідомленням своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, у цій справі суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 спеціальну конфіскацію, на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, конфіскувати у власність держави майно, засоби та знаряддя незаконного зайняття рибним промислом.

Згідно ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого, зокрема ч. 1 ст. 249 КК України.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, а, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Ч. 1 ст. 249 КК України передбачає спеціальну конфіскацію - обов`язкове вилучення знарядь і засобів незаконного промислу та всього добутого (ч. 1 ст. 96-1 КК).

Водночас, оскільки сітки є забороненим знаряддям лову, вони підлягають знищенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови у цивільному позові.

А тому заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, накладеного ухвалою суду, - підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України з обвинуваченого належить стягнути на користь Державного бюджету України процесуальні витрати на залучення експерта.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжний захід відносно обвинувачених не обирався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373-376, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком суду, з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік, поклавши на нього відповідно до ст. 76 КК України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, конфіскувати у власність держави майно, засоби та знаряддя незаконного зайняття рибним промислом: саморобний човен типу конверт з двома веслами, належний обвинуваченому, який постановою від 09.08.2023 року визнано як речовий доказ та зберігається у ВП № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області (а.п. 36).

Біоресурси - рибу (загальною кількістю 104 штуки, а саме - 15 линів, 6 окунів, 1 щуку, 5 плоскирок, 77 карасів сріблястих, загальною вагою 25 кг), яка зберігається у Чернігівському природоохоронному патрулі (а.п. 36-37) - конфіскувати у власність держави.

Заборонені знаряддя лову, а саме: сітки прості у кількості 9 штук та сітки поріжні у кількості 6 штук, які зберігаються у ВП № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області (а.п. 36) - знищити.

Карту пам`яті з відеофайлами (а.п. 58, 59) - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 10.08.2023 року на майно, що належить обвинуваченому, а саме: сітки, човен з двома веслами (а.п. 61).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1673,00 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Цивільний позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Комарівської сільської ради 175 967 грн. (сто сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень) в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів водних біоресурсів: одержувач: ГУК у Черніг.обл/с.Комарів/21081100, код отримувача ЄДРПОУ - 37972475; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку (iban) UА 0025655; найменування коду класифікації доходів бюджету: грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Сторони мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1