УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

02 травня 2023 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0001001 про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження № 0001001 про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України.

До початку судового засідання, 28 квітня 2023 року, прокурор ОСОБА_3 подала до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на два місяці та просила визначити розмір застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки строк застосування останнього закінчується 04 травня 2023 року, а завершити кримінальне провадження до цієї дати неможливо.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 та представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи наявна її заява, в якій просить суд проводити судовий розгляд за її відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_10 щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечила, просив суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з підстав, викладених у її письмовому клопотанні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

За положенням ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

Вирішуючи клопотання прокурора щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою, судом враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Прокурор при розгляді клопотання довела наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявність достатніх даних, що існує ризик перешкоджати кримінальному провадженню, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Враховуючи, що ОСОБА_10 раніше судимий, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, то, на думку суду, це є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинуваченого від суду. Також судом враховується той факт, що обвинувачений ОСОБА_10 не має постійного джерела доходів, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не має зареєстрованого місця проживання, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може надалі продовжувати займатися злочинною діяльністю і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам.

На думку суду, зміна запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 на більш м`який запобіжний захід, про що просить суд сторона захисту, на даній стадії розгляду справи не забезпечить належної поведінки та виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Обставини, на які посилається захисник, обґрунтовуючи клопотання про зміну запобіжного заходу, не зменшують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є підставою для зміни чи скасування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі судового розгляду не забезпечить попередження зазначених прокурором ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як визначено в ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

На підставі ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2023 року встановлений в розмірі 2 684 гривень.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 розмір застави у межах 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 217, 314-316 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 задоволити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Глухів, Сумської області, без місця реєстрації, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, раніше судимому, строком на 60 діб з 02 травня 2023 року до 30 червня 2023 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 розмір застави 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 671 000 (шістсот сімдесят одна тисяча) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_10 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий суду.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язки, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки покладаються на обвинуваченого ОСОБА_10 на строк до 30 чкервня 2023 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_10 та заставодавцю що, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюобвинуваченому ОСОБА_10 вважати такою, що втратила чинність з моменту постановлення даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області ОСОБА_12