Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/487/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 вересня 2023 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Компаніївка, Кропивницького району, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, без утриманців, працюючого заступником директора Компаніївської РПТ, з 22.03.2022 учасника ТРО міста Кривий Ріг, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого по АДРЕСА_2 , тимчасово проживаючого по АДРЕСА_3 , до кримінальної відповідальності притягується вперше, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 07.09.2023 року по 08.10.2023 року без визначення застави

інші учасники судового розгляду:

прокурор - ОСОБА_8 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрати запобіжний захід непов`язаний з обмеженням волі, мотивуючи тим, що у клопотанні прокурора не наведеної реальної підстави обрання запобіжного заходу у розумінні ст.177 КПК України. Судом першої інстанції було повністю проігноровано доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри та не враховані обставини відсутності заявлених ризиків, на яких наполягала сторона обвинувачення у клопотанні, проігноровано дані про особу підзахисного. в судовому засіданні стороною захисту було наголошено, що ОСОБА_7 жодним чином не ухилявся від слідства, оскільки з 22.03.2022 є добровольцем та несе службу в Українській Добровольчій Армії, а саме в окремій тактичній групі «ІНФОРМАЦІЯ_2» на добровольчій основі і перебував в районі бойових дій Донецької області. Копію відповідної довідки № 818 від 04.09.2023 року за підписом командира ОТГ надано в судовому засіданні слідчому судді, однак дана довідка взагалі залишилась без уваги слідчого судді. Крім того, слідчим суддею зазначено, що ОСОБА_7 не має законного джерела доходу, проте до початку військової агресії з боку рф ОСОБА_7 працював в ПАТ «Компаніївське ремонтно - транспортне підприємство» на посаді заступника директора й податки і збори вказаним підприємством щодо ОСОБА_7 з початку його працевлаштування і по сьогодні відраховуються. Зазначає, що ОСОБА_7 , оскільки постійно знаходиться в зоні бойових дій, неодноразово був контужений, і лише декілька разів приїздив до дому для проходження огляду та призначення лікування. Про існування підозри йому відомо не було, голова ОТГ, якому було вручено повідомлення про підозру, йому про це не повідомляв. Не погоджується і з твердженням, що ОСОБА_7 втрачає сталі соціальні зв`язки, змінює тимчасові місця проживання, оскільки, з березня 2022 року ОСОБА_7 в складі окремої тактичної групи «ІНФОРМАЦІЯ_2» міняв місця дислокації в Донецької області однак, в залежності від місця активних бойових дій, притому завжди знаходився на передовій. Вважає за необхідне прийняти до уваги і стан здоров`я підозрюваного, його багаторазові контузії, з приводу яких він і прибував до Кропивницького щоб пройти обстеження, отримати призначення лікування та придбати відповідні медикаменти. Також вказує на те, що ОСОБА_7 не переховувався від слідства, оскільки, він не мав статусу підозрюваного, йому не було відомо, що повідомлення про підозру 21 червня 2023 року отримав голова Компаніївської ОТГ. Крім того, звертає увагу на те, що слідчим долучено до клопотання матеріали, в яких містяться копії корінців повісток про виклик на 19.07.2023, 20.07.2023,21.07.2023. При цьому всі зазначені повістки, згідно долучених чеків, відправлені 17.07.2023 року. Дані про отримання повісток до матеріалів не долучено. Але, не дочекавшись чи з`явиться ОСОБА_7 за викликом, слідчий вже 18.07.2023 року, наступного дня за відправленням повісток і за три дні до дати останньої явки за викликом, зупиняє досудове розслідування і оголошує ОСОБА_7 в розшук. При цьому, підозрюваний раніше не судимий, не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину, який є нетяжким, не визнає. Таким чином, немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність, так як злочинів він не вчиняв, перебуває в Українській Добровольчій Армії, боронить нашу державу від окупантів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.05.2023 року о 23.20 год. працівники Національної поліції під час виконання обов`язків з охорони громадського порядку зупинили автомобіль «Фольцваген Амарок», з реєстраційними номерами НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , після чого водій ОСОБА_7 підійшов до поліцейського ОСОБА_11 , який виконував службові обов`язки та умисно наніс поліцейському удар кулаком лівої руки в грудну клітину, чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження. Органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесне ушкодження, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, про що 21.06.2023 йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.09.2023 задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 (м.Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000340 в межах строку досудового розслідування, по 08.10.2023 включно, без визначення застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що злочин, по якому ОСОБА_7 пред`явлено повідомлення про підозру є нетяжким, однак умисним, посягає на авторитет органів державної влади, від якого настали негативні наслідки для здоров`я потерпілого. Зневага та нехтування законних вимог працівників поліції, заподіяння їм тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням службових обов`язків під час воєнного стану формується як вкрай негативна тенденція. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним - до п`яти років позбавлення волі, є підставою для початку чи продовження можливого переховування від слідства та суду. Враховано судом і дані, що характеризують особу ОСОБА_7 , який втрачає сталі соціальні зв`язки, змінює тимчасові місця проживання. З червня 2023 року перебував у розшуку, не має законного джерела доходу, переховувався від органу досудового розслідування, суспільно корисною працею не займається, податки не сплачує. Змінює тимчасові місця проживання. Порушив комендантську годину.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_12 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Положення ч.1 ст.194 КПК України регламентують, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.

Як встановлено апеляційним судом, суд першої інстанції, хоча і врахував ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, його особу, який раніше не судимий, встановивши наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не надав цим обставинам належної оцінки, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про те, що лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та забезпечить запобігання ризиків, передбаченихст.177 КПК України.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції не дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії» та правову позицію, викладену у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а також правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», згідно із якою «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою», з огляду на наступне.

Так, колегією суддів встановлено про повідомлення підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яка підтверджується наданими апеляційному суду матеріалами кримінального провадження.

Між тим, під час апеляційного розгляду клопотання, прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому, колегія суддів враховує обставини, визначені у ст.178 КПК України, зокрема: тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним в інкримінованому йому злочині, особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, не одружений, працює, має постійне місце проживання, а також наявність ризиків - переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Водночас, зважаючи на те, що ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, оскільки будь-яких даних щодо негативної характеристики та поведінки ОСОБА_7 матеріали справи не містять.

Натомість матеріалами підтверджується, що з початком повномасштабного вторгнення військ РФ на територію України добровільно вступив до складу територіальної оборони, а до вступу, працював у ПрАТ Компаніївське ремонтно-транспертне підприємство, заступником директора. Згідно характеристики, долученої захисником, командира ОТГ «ІНФОРМАЦІЯ_2», ОСОБА_7 за час проходження служби у складі окремої тактичної групи УДА « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зарекомендував себе з позитивного боку, завжди діяв в межах чинного законодавства.

Більш того, чинним КПК України не передбачено, що при підозрі або обвинуваченні особи у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що підозрюваний буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови»).

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про можливість перебування особи під вартою передбачає необхідність забезпечення дотримання прав підозрюваного, у тому числі і тих, які гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, з урахуванням наявних у матеріалах провадження доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , а також встановлених ризиків, колегія суддів, погоджуючись з доводами захисника, в тому числі і щодо обставин оголошення його в розшук з посиланням на те, що її підзахисний не знав, що йому пред`явлена підозра, і на момент виїзду з міста Кропивницький в зону бойових дій, він не мав ніяких процесуальних обов`язків, тому є об`єктивним і доцільним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що в повній мірі є достатнім для забезпечення процесуальних обов`язків останнього на даному етапі кримінального провадження.

Більш того, під час апеляційного розгляду прокурором також підтверджено про те, що такий добровольчий підрозділ УДА « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 бригади ТРО підпорядкований Збройним Силам України та керується їх наказами і знаходиться в зоні бойових дій.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний вказав про те, що не має наміру ухилятися від слідства та суду, та буде знаходитись в м. Кропивницькому.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з положеннями ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Колегія суддів враховує також позицію Європейського Суду з прав людини в рішенні «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v.Bulgaria), № 33977/96 і те, що ОСОБА_7 пред`явлена підозра у скоєнні не тяжкого злочину за ч. 2 ст. 345 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років.

Таким чином, враховуючи, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти встановленим під час розгляду клопотання ризикам, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого, тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та ролі обвинуваченого у його вчиненні, може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та унеможливить існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і таке рішення буде відповідати вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвала суду про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - скасуванню з постановленням нової ухвали

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 вересня 2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №2 (м.Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 жовтня 2023 року

Відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , такі обов`язки в межах дії ухвали: прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з без дозволу слідчого, прокурора або суду з Кіровоградської області;утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи.

ОСОБА_7 звільнити з-під варти з-залу суду негайно.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: