Провадження по справі №1-кс/522/2926/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

30 травня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_6 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000175 від 27.10.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000175 від 27.10.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000175 від 27.10.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Згідно матеріалів виконаної постанови про проведення слідчих (розшукових) дій, які надійшли з ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області отримано інформацію щодо вчинення зазначеного кримінального правопорушення причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , а саме до умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призводять до загибелі людей та інших тяжких наслідків, що вчиняються в умовах російського військового вторгнення в Україну.

На даний час ОСОБА_5 проводить антиукраїнську діяльність, у т.ч. під прикриттям ГО «ЯРОШ «УКРАЇНА» ПОНАД УСЕ» та ЗМІ «журнал YAROSH», виправдовує агресію рф проти України, що підтверджується змістом його Telegram-каналу «журнал «YAROSH»» (посилання - ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

В ході слідчої дії - огляду інформації, яка міститься в мережі Інтернет проведеного 10.12.2021, виявлено та зафіксовано протоколом огляду публікації, розміщені у Тelеgram-каналі «журнал YAROSH» зa web-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час досудового розслідування, слідчим в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_6 , 12.05.2023 з 08 години 55 хвилини до 13 години 26 хвилини, на підставі ч. 2 ст. 234 КПК України, а саме на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 про проведення обшуку від 10.05.2023 року (справа № 522/21065/21, провадження № 1-кс/522/2796/23), з виконанням положень ст. 236 КПК України, був проведений обшук в житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході якого виявлено та мобільний телефон марки ОРРО, модель СРН 2333, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , зі встановленими CIM картками оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 та «Водафон» НОМЕР_5 , чорного кольору у прозорому чохлі.

Під час обшуку зазначений мобільний телефон був оглянутий, та в ході його огляду встановлено наявність в його пам`яті інформації, яка має значення для розслідування кримінального провадження, та містять докази причетності осiб до вчинення кримінального правопорушення.

Також 12.05.2023 в ході особистого огляду ОСОБА_5 затриманого на підставі ч. 3 ст. 208 та п. 6ч. 1ст. 615 КПК України вилучено: паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий Роздільнянським РВ УМС України в Одеській області, 15.03.2005; копія ідентифікаційного коду, виданого 12.09.2005 на ім`я ОСОБА_5 .

Вилучені предмети, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, згідно клопотань слідчого, містять відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти накладення арешту на вилучене майно, оскільки вилучене майно не визнано речовим доказом, не вказані ризики, які існують у разі накладення арешту на майно. Окрім цього, ОСОБА_5 придбав телефон після вчинення злочину, вказаного в клопотанні слідчого, а саме 14.01.2023 року.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думки учасників кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, майно, вилучене 12.05.2023 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , може містити відомості про обставини вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 109, ч.3 ст. 109,ч .2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України, а тому має значення речових доказів у кримінальному провадженні. Зважаючи на те, що у кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчі дії, вважаю за необхідне на даному етапі досудового слідства накласти арешт на вказане в клопотанні майно з метою дослідження вказаних речових доказів, дослідження інформації наявної на мобільному телефоні марки ОРРО, модель СРН 2333, серійний номер НОМЕР_7 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2. НОМЕР_3 .

На думку слідчого судді, у вказаному мобільному телефоні знаходяться відомості про злочин, який розслідується органом досудового розслідування, виявлений та вилучений в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

З досліджених матеріалів клопотання встановлено, що обшук був проведений 12.05.2023 року вранці, після цього на підставі рапортів о/у УСБУ в Одеській області були внесені відомості до ЄРДР та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000175 від 27.10.2021 року.

До тверджень адвоката з приводу того, що телефон ОСОБА_5 придбав після вчинення інкримінованих злочинів, на думку слідчого судді, не свідчить про те, що у вказаному телефоні не може бути доказом вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, так як з даного телефону ОСОБА_5 міг вести сторінки в соціальних мережах, здійснювати переписку з іншими особами, містити в собі фотографії та документи, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання в цій частині та накладення арешту на мобільний телефон, який належить ОСОБА_5 слідчого майно.

Щодо накладення арешту на паспорт та ідентифікаційний номер.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги ч.2 ст.171 КПК України передбачають вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, а саме: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні щодо накладення арешту на паспорт.

Окрім цього, слідчий в своєму клопотанні повинен чітко зазначити що вилучений документ відповідає критеріям, визначеним ст.167 ч.2 КПК України, є речовим доказом та накладення арешту є необхідним для його збереження.

У урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, вважаю, що досягнення цілей і мети досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не має відношення до предмету доказування по даному кримінальному провадженню.

Більш того, на переконання слідчого судді, ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на зазначений в клопотанні паспорт та копію ідентифікаційного номеру,не відповідають положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Вимогами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачений перелік документів, які дозволяють вільне пересування громадян за винятком обмежень, які встановлені законом.

За таких обставин, вимоги клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно в цій частині, слід визнати необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в іншій частині, а саме щодо накладення арешту на паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий Роздільнянським РВ УМС України в Одеській області, 15.03.2005; копія ідентифікаційного коду, виданого 12.09.2005 на ім`я ОСОБА_5 , оскільки прокурор в своєму клопотанні не достатньо обґрунтував підстави для накладення арешту на зазначене майно та застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до порушення прав власника вказаного майна.

Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було виявлене та вилучене 12.05.2023 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та фактичним місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на:

- мобільний телефон марки ОРРО, модель СРН 2333, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , зі встановленими CIM картками оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 та «Водафон» НОМЕР_5 , чорного кольору у прозорому чохлі.

В частині накладення арешту на паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий Роздільнянським РВ УМС України в Одеській області, 15.03.2005 року; копія ідентифікаційного коду, виданого 12.09.2005 на ім`я ОСОБА_5 , відмовити з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді, зобов`язавши слідчого та прокурора повернути вказані документи підозрюваному ОСОБА_5 .

Виконання ухвали покласти на слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_6 , або інших слідчих з групи у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 02.06.2023 року о 16:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя: ОСОБА_7

30.05.2023