ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2023 року (ЄРДР №0001291),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2023 року задоволено частково клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , про продовження підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 38 (тридцять вісім) днів тобто до 05 серпня 2023 року включно, в межах строку досудового розслідування, з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків у розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень, з покладенням, у разі її внесення, відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заявлені попередні ризики, передбачені ст.177 КПК України і, на наявність яких посилається слідчий та прокурор, не змінились, тому наявні підстави для продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжних захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати увалу слідчого судді як незаконну, необґрунтовану, невмотивовану та таку, що постановлена всупереч вимогам КПК України, та постановити нову, якою обрати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі. Вказує, що стороною обвинувачення не доведено обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, оскільки повідомлення про підозру за нанесення тяжких тілесних ушкоджень вчинене групою осіб в даній справі при відсутності судово медичної експертизи не може вважатися обґрунтованим, а наведені у клопотанні та у судовому рішенні ризики є безпідставними та не підтверджені належними і допустимими доказами, а лише припущеннями. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_7 не має жодного наміру переховуватися, визнає вину у нанесенні тілесних ушкоджень, перебуваючи на волі буде оплачувати лікування, а також матеріальну і моральну шкоду. Зазначає, що ОСОБА_7 згідно розписки від 28 червня 2023 року написаної потерпілим ОСОБА_10 , відшкодовано 10 000 грн. за заподіяну моральну та матеріальну шкоду по факту заподіяння тілесних ушкоджень. Крім того вказує, що з квітня 2022 року ОСОБА_7 є діючим солдатом Збройних Сил України, виконував покладені на нього Конституцією України обов`язок захищати територіальну цілісність України, приймав участь у боях безпосередньо на лінії фронту, брав участь у звільненні Харківської, Херсонської та Донецької областей, де отримав контузію та поранення. На думку сторони захисту в ОСОБА_7 внаслідок військових дій в яких він брав безпосередньо участь, зокрема як командир взводу, було отримано посттравматичний стресовий розлад, тому це могло і призвести до вказаних подій. Водночас зазначає, що є також безпідставним та надуманим ризик впливу на потерпілого, свідків та експертів, оскільки ОСОБА_7 вину у нанесенні тілесних ушкоджень визнає, сприяє слідству та відшкодовує потерпілому кошти на лікування. Разом з тим, звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, є військовослужбовцем ЗСУ (ВЧ НОМЕР_1 ), має цивільну дружину ОСОБА_11 , малолітню доньку ОСОБА_12 , 2015 р.н., постійне місце проживання: АДРЕСА_1 , де проживає з матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вищевказані обставини на думку сторони захисту не враховані та продовжено ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави. Вказує що, застава в даному випадку не є можливим, оскільки усі наявні кошти ОСОБА_7 має намір внести на лікування потерпілого, тому останній вважає, що краще оплатить гроші потерпілому, чим вносити заставу.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляцію з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Згідно із ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вказані вимоги закону при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею дотримані.

На думку суду апеляційної інстанції, продовжуючи підозрюваному винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.

У кримінальному провадженні №0001291 від 05 травня 2023 року ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

05 травня 2023 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та тоді ж останнього повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

06 травня 2023 року ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03.07.2023 року включно, з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків у розмірі 50 ( п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134 200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень, з покладенням, у разі її внесення, відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні постановою виконуючого обов`язки керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_14 від 28.06.2023 року продовжений до трьох місяців, тобто до 05.08.2023 року.

Таким чином, слідчий суддя підставно продовжив підозрюваному ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у межах строку досудового розслідування, тобто до 05.08.2023 року.

Апеляційний суд вважає, розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчим суддею у достатній мірі встановлені підстави для продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Продовжуючи підозрюваному у кримінальному провадженні винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також взяв до уваги те, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, не змінилися та не зменшилися.

Як встановлено судом підставами для застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, яка стверджується матеріалами провадження, а метою в тому числі запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою в даному провадженні, не змінилися обставини, які стали підставою для застосування щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного, зможе забезпечити будь-який більш м`який запобіжний захід.

Оцінюючи тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , передбаченого ч.2 ст.121 КК України, суд враховує ступінь суспільної небезпечності цього злочину в конкретних умовах місця і часу.

З урахуванням наведеного, особи підозрюваного ОСОБА_7 та тяжкості кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, а саме у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, під час дії на території України воєнного стану, тим більше будучи військовослужбовцем, а також те, що він має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, перебуває у цивільному шлюбі, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання підозрюваного в слідчому ізоляторі, апеляційний суд приходить до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання доведеним ризикам, встановленим п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 є доведені ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу, на даний час не втратили свою актуальність та не змінилися.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.

Доводи сторони захисту про те, що наведені стороною обвинувачення ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі може вчинити дії, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України нічим не підтверджені, на увагу суду не заслуговують, оскільки повністю спростовується матеріалами провадження, які фактично вказують про протилежне.

Твердження сторони захисту, що цілодобовий домашній арешт зможе запобігти ризикам, визначеним у ст.177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки враховуючи встановлені обставини, обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також особу підозрюваного, вони є непереконливими.

Не заслуговують на увагу суду також доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, є військовослужбовцем ЗСУ (ВЧ НОМЕР_1 ), має цивільну дружину ОСОБА_11 , малолітню доньку ОСОБА_12 , 2015 р.н., постійне місце проживання: АДРЕСА_1 , де проживає з матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дає можливість для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, дані обставини взято до уваги та належним чином враховано при постановленні судового рішення.

Таким чином, усі доводи сторони захисту, з урахуванням наведених вище мотивів, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та не дають жодних підстав для скасування ухвали слідчого судді в її оскаржуваній частині та обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, як про це просить захисник.

Разом з тим, слідчий суддя зменшив попередньо визначений розмір застави щодо підозрюваного ОСОБА_13 до 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень, з огляду на обсяг процесуальних дій, які не виконанні в даному провадженні, з чим повністю погоджується і апеляційний суд.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 на 38 (тридцять вісім) днів тобто до 05 серпня 2023 року включно, в межах строку досудового розслідування, з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків у розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень, з покладенням, у разі її внесення, відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді