22.05.2023 Справа № 756/4088/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/4088/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про звільнення особи від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000823 від 21.02.2023 за підозрою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ошитки Києво-Святошинського району Київської області, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше несудимого, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

30.03.2023 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про звільнення підозрюваного ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 цього Кодексу та закриття кримінального провадження. Відповідно до вимог ст. 287 КПК України до клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності прокурор додав письмову згоду підозрюваного ОСОБА_3 на таке звільнення.

Кримінальне провадження відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК України підсудне Оболонському районному суду міста Києва. Клопотання прокурора відповідає вимогам ст. 287 цього Кодексу, вимоги ст. 286 КПК України прокурор виконав, тому відсутні підстави для його повернення прокурору.

20.02.2023 приблизно о 19:30 ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «KIA» моделі «CARENS» (д.н.з. НОМЕР_1 ) (далі - автомобіль «KIA»), рухаючись проїзною частиною площі Оболонської, з боку вул. Йорданської у напрямку вул. Героїв полку «Азов» у місті Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим порушив пункт 1.5 та підпункт «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), не переконавшись в тому, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, наближаючись до наземного нерегульованого пішохідного переходу, на якому на той час перебував пішохід, для якого могла бути створена перешкода чи небезпека, всупереч пункту 18.1 Правил дорожнього руху, не зменшив швидкість, аж до зупинки свого транспортного засобу, продовжив рух керованим автомобілем, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який переходив проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо відносно руху вищевказаного транспортного засобу. Після цього водій автомобіля «KIA» ОСОБА_3 , не зупинившись, продовжив рух прямо, тим самим залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, поїхавши у невідомому напрямку, чим порушив вимоги пункту 2.10 Правил дорожнього руху. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, зокрема пунктів:

- пункт 1.5 Правил дорожнього руху - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- підпункт «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- пункту 18.1 Правил дорожнього руху - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

- пункту 2.10 Правил дорожнього руху - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: a) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання до медичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Порушення підозрюваним ОСОБА_3 пункту 18.1 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Такі дії підозрюваного ОСОБА_3 сторона обвинувачення кваліфікувала за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто «порушеннz правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження».

У судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, перешкод для цього не вбачав, оскільки встановлено правові підстави для закриття кримінального провадження відповідно до статей 44, 46 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, посилаючись на те, що ОСОБА_3 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин та те, що останній примирився з потерпілим та відшкодував завдані збитки.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив суду про те, що він не заперечує проти звільнення підозрюваного ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 цього Кодексу. На підтвердження своєї позиції, потерпілий запевнив суд, що вони з підозрюваним ОСОБА_3 примирилися, жодних претензій до підозрюваного не має.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 підтримав клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України. При цьому відмітив, що він ознайомлений з клопотанням, суть підозри за ч. 1 ст. 286 КК України йому зрозуміла, в дійсності свою винуватість у вчиненому визнає в повному обсязі, не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав, викладених у клопотанні, та надав суду письмову згоду на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Заслухавши клопотання сторони обвинувачення, пояснення потерпілого, підозрюваного щодо можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою підставою, дослідивши клопотання, а також матеріали кримінального провадження, зокрема, докази та відомості, що стосуються особи обвинуваченого, докази на підтвердження процесуальних витрат та такі, що стосуються речових доказів у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Приписами ч. 1 ст. 285 цього Кодексу передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. За правилами частини другої тієї ж статті, звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Приписами ст. 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

У судовому засіданні підозрюваному ОСОБА_3 було роз`яснено суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, що не відноситься до реабілітуючих підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України, і роз`яснено право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, на що підозрюваний ОСОБА_3 проти такого звільнення від кримінальної відповідальності не заперечував та надав свою згоду на закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до судової практики та роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примиренням винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним у результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Так, згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 відноситься до нетяжких злочинів з необережною формою вини.

Крім того, зважив суд й на те, що ОСОБА_3 несудимий, за даними наявної документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога, а також під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, а також на те, що потерпілий у судовому засіданні підтвердив, що вони з підозрюваним ОСОБА_3 дійсно примирилися, жодного неправомірного впливу на нього здійснено не було, жодних претензій до підозрюваного як матеріального так і морального характеру він не має.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 цього Кодексу у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження №0000823 від 21.02.2023.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речового доказу слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Водночас, приймаючи рішення щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою. При цьому, пунктом 3 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, з витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані із здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим є закриттям кримінального провадження за нереабілітуючою підставою, тобто свідчить про те, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Така підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження.

У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме така особа, а тому питання процесуальних витрат суд вирішує з урахуванням приписів Глави 8 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 44, 46 КК України, статтями 100, 124, 126, 284-288, 314-316, 369-372, 392, 395 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про звільнення підозрюваного ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 цього Кодексу задовольнити.

На підставі ст. 46 КК України звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження №0000823 від 21.02.2023 за підозрою ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта до проведення судово-медичної експертизи від 20.03.2023 №042-477-2023 у сумі 2 672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) грн 00 коп. (Отримувач: ГУК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; Код отримувача ; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Номер рахунку (IBAN): UA0026006; Код класифікації доходів бюджету: 24060300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження).

Речовий доказ у кримінальному провадженні - оптичний диск СD-R із відеозаписом події, що трапилась 20.02.2023 на нерегульованому пішохідному переході на площі Оболонській у місті Києві - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1