Справа № 699/407/23
Номер провадження № 1-кс/699/112/23
УХВАЛА

щодо арешту майна

18.04.2023 м. Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000055 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

УСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшло вищевказане клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000055.

Клопотання обґрунтовується наступними доводами.

14.04.2023 до відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області від інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 надійшло повідомлення про те, що ним 14.04.2023 близько 24.00 години, під час патрулювання с. Драбівка Набутівської територіальної громади Черкаської області, у період дії комендантської години, зупинено автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , жителя с. Драбівка. Під час поверхневого огляду автомобіля було виявлено заборонене знаряддя лову - острогу та виловлену в період нересту рибу короп (сазан).

Відомості про вказане повідомлення 14.04.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Під час виїзду до місця зупинки транспортного засобу, в присутності двох понятих проведено огляд місця події, в ході якого виявлено та в подальшому вилучено рибу короп (сазан) в кількості 3 штук та 1 (одне) знаряддя лову острогу, які 14.04.2023 визнані речовими доказами в межах кримінального провадження.

З метою збереження речових доказів дізнавач просить накласти арешт на вказане знаряддя лову острогу, а також просить дозволити реалізувати 3 штуки риби коропа (сазана) як речовий доказ, що підлягає швидкому псуванню.

Вартість однієї штуки риби оцінена в розмірі 3706,00 грн, а загальний розмір шкоди за відомостями органу досудового розслідування складає 11118,00 грн (3706,00 грн Х 3 шт).

Одночасно, посилаючись на ч. 6, 7 ст. 100 КПК України, дізнавач у клопотанні просить надати дозвіл на реалізацію вказаної риби. До клопотання долучено докази того, що вказана риба до подання клопотання слідчому судді за розпискою вже передана головному державному інспектору відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» ОСОБА_8 для подальшої передачі на приймальний пункт.

У судовому засіданні дізнавач ОСОБА_3 клопотання підтримав.

У судове засідання також викликалася особа, у якої було вилучено рибу та острогу ОСОБА_7 , однак він до суду не з`явився. Разом з тим, у судовому засіданні брав участь його представник адвокат ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 зазначив, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки не містить відомостей про власника вилученого майна, що унеможливлює виклик останнього. При цьому ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_7 не є власником вилученого майна, а матеріали клопотання не містять документів, які підтверджують право власності на це майно. Адвокат звертав увагу, що жодним доказом не доведено, що вилучений предмет є саме острогою, а не якоюсь іншої річчю. Щодо наявних в матеріалах провадження письмових показаннях, наданих ОСОБА_7 14.04.2023, адвокат ОСОБА_4 зазначив, що вони є недопустимим доказом, оскільки лише підписані ОСОБА_7 , а не написані ним власноручно. При цьому на запитання суду адвокат повідомив, що ОСОБА_7 не оскаржував дії працівників правоохоронного органу. З огляду на викладене адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом кримінального правопорушення. Згідно з положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дізнавач у судовому засіданні стверджував, що арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України). При цьому адвокат ОСОБА_4 висловив сумніви, що вилучене знаряддя лову є острогою, при цьому заперечив, що воно належить ОСОБА_7 .

За ч. 1 ст. 249 КК України передбачена відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Отже, відповідальність за кримінальне правопорушення проти довкілля, передбачене ст. 249 КК, настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду.

Відповідно до примітки до ст. 248 КК України, істотною є шкода, якщо вона полягає у заподіянні матеріальних збитків та у двісті п`ятдесят та більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Відповідно до чинного законодавства України у 2023 році розмір податкової соціальної пільги становить 1342,00 грн. (2684,00 грн. 50% = 1342,00 грн). Тобто для кваліфікації адміністративного чи кримінального правопорушення неоподатковуваний мінімум становить 1342,00 грн.

Таким чином, для кваліфікації дій особи за ч.1 ст. 249 КК України необхідна наявність істотної шкоди в розмірі 335500,00 грн і більша (1342,00 х 250).

Пунктом 6 ч. 2 ст. 242 КПК визначена обов`язковість призначення експертизи щодо визначення шкоди довкіллю.

Станом на дату розгляду справи матеріали не містять висновку експерта щодо розміру завданої шкоди.

Відповідно до наявного у справі розрахунку збитків, виконаних з урахуванням такс Постанови КМУ від 06.10.2021 № 1039, розмір збитків складає 11118,00 грн (а.с. 14).

Така шкода не є істотною.

Разом з тим, допоки у справі не проведена експертиза, на те що шкода є істотною можуть вказувати, зокрема, такі дані: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено, тощо. Якщо внаслідок вчинених дій істотна шкода не настала, винна особа за наявності до того підстав може нести відповідальність за ч. 3 або ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Така позиція викладена, зокрема, у постанові ВС від 21.04.2021 у справі № 708/392/18.

Аналогічні роз`яснення містяться в абз. 4 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» від 10.12.2004 №17, згідно з якими відповідальність за злочин, передбачений ст. 249 КК України, настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду. На те, що шкода є істотною, можуть вказувати, зокрема, такі дані:

-нищення нерестовищ риби;

-вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі;

-добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено.

З матеріалів справи вбачається. що Управлінням державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області 24.03.2023 видано наказ «Про заборону добування (вилову) водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) у період нересту та затвердження переліку меж нерестовищ на водних об`єктах Черкаської області у 2023 році в районі діяльності Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області» (а.с. 29-31).

З наказу вбачається, що в річках та їх кореневих водах з 01 квітня по 20 травня 2023 року встановлено заборону на лов (добування) водних біоресурсів у весняно літній період природного відтворення (нересту) в 2023 році на водних об`єктах Черкаської області.

У додатку до вказаного наказу визначено Перелік меж нерестових ділянок. Так, відповідно до п. 2.1 цього Переліку, нерестовищами у річках є ділянки річки «на всьому протязі, за виключенням ділянок в адміністративних межах населених пунктів» (а.с. 31).

З доданих до клопотання у якості доказів документів не вбачається, де саме здійснювався вилов риби (в межах населеного пункту чи за його межами). Таким чином, на даному етапі неможливо встановити чи здійснювався вилов риби в межах нерестовища. Проте подію було зафіксовано у визначений період нересту (період з 01.04.2023 до 20.06.2023).

Верховний суд неодноразово висловлював позицію (зокрема у постанові від 27.03.2023 у справі № 950/509/23), що в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Оскільки завдана шкода може бути істотною, якщо вилов здійснювався в межах нерестовища, продовження досудового розслідування у цьому провадженні є доцільним.

З огляду на викладене, з метою забезпечення збереження речового доказу, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вилучене у ОСОБА_7 знаряддя лову острогу. При цьому суд критично ставиться до наданих адвокатом ОСОБА_4 пояснень та розцінює їх як намагання уникнення передбаченої законом відповідальності. Надані стороною обвинувачення доказі складені на підставі та відповідно до вимог чинного законодавства, а ОСОБА_7 свої пояснення надавав вільно та без жодного на те примусу. При цьому КПК України не зобов`язує, щоб такі пояснення оформлялися виключно власноручно. Надані ОСОБА_7 пояснення містять його власноручний напис «написано вірно мною прочитано» та власний його підпис, що адвокатом не заперечувалося.

Ураховуючи викладене, клопотання в частині накладення арешту слід задовольнити.

Що стосується надання дозволу на реалізацію вилученої риби слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Дізнавач у клопотанні ставить питання про надання дозволу на реалізацію, тобто керується п. 2 ч. 6 ст. 100 КПК України.

Відповідно до приписів ч. 7 цієї ж статті у випадках, передбачених пунктами 2, 4, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Вирішення долі речових доказів на підставі п. 2, 4 ч. 6 ст. 100 КПК України не відноситься до передбачених ст. 131 КПК України заходів забезпечення кримінального провадження, отже таке клопотання має бути оформлене у вигляді окремого документа, а не шляхом викладене окремої вимоги в клопотанні про накладення арешту.

Окреме клопотання про надання дозволу на реалізацію, переробку чи знищення речових доказів до суду подано не було.

Крім того, за приписами ч. 8 ст. 100 КПК України реалізація, технологічна переробка або знищення речових доказів у випадках, передбачених цією статтею, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у випадках, якщо такі речові докази передані Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - відповідно до закону та прийнятих на його виконання актів законодавства.

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 26 вказаного Порядку зберігання речових доказів у вигляді об`єктів біологічного походження, які потребують спеціальних умов зберігання, забезпечується державною спеціалізованою установою, що здійснює судово-експертну діяльність, за узгодженням з її керівництвом.

Відповідно до п. 28 вказаного Порядку речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Реалізація предметів здійснюється з дотриманням вимог Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 № 1340.

Про передачу торговельному підприємству предметів для реалізації складається акт у трьох примірниках. Перший примірник акта зберігається в матеріалах кримінального провадження, другий передається торговельному підприємству, третій - фінансовому підрозділу органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, для подальшого здійснення контролю за надходженням на депозитний рахунок уповноваженого банку сум від реалізації таких предметів.

Отже, законодавством передбачено, що слідчий суддя вирішує питання про передачу речових доказів на реалізацію виключно у випадку, якщо власник речового доказу на надав на це письмової згоди.

Відповідно до приписів ст. 3 закону України «Про тваринний світ» об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є дикі тварини - хордові, у тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі.

Відповідно до абзаців 1-3 ст. 5 цього закону право власності на об`єкти тваринного світу набувається та реалізується відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника об`єктів тваринного світу, які є природним ресурсом загальнодержавного значення, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

З Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області, затвердженого наказом Держрибагентства від 15.07.2016 №229, вбачається, що Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області (далі - Черкаський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Державного агентства меліорації та рибного господарства України (Держрибагентства), діє у складі Держрибагентства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Повноваження Черкаського рибоохоронного патруля поширюються на Черкаську область, територію та акваторії водних об`єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагентством (далі - район діяльності).

Основним завданням Черкаського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, меліорації земель.

Черкаський рибоохоронний патруль в районі діяльності та відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого:

- видає, переоформляє, видає дублікати та анулює дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) та підтвердження законності вилучення водних біоресурсів із середовища їх існування та перероблення продуктів лову (у разі необхідності суб`єкту господарювання для здійснення зовнішньоторговельних операцій) відповідно до законодавства;

- видає та скасовує передбачені законодавством документи на право добування водних біоресурсів, а також на право переселення та утримання в неволі чи напіввільних умовах водних біоресурсів;

- забезпечує здійснення державного нагляду (контролю) у галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів;

- здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів;

- здійснює контроль за дотриманням правил рибальства;

- виконує інші завдання, визначені законодавством (пункт 5 Положення про Черкаський рибоохоронний патруль).

З огляду на викладене слід дійти висновку, що Черкаський рибоохоронний патруль в межах території Черкаської області є органом державної влади, який уповноважений здійснювати права власника об`єктів тваринного світу від Українського народу, у тому числі вирішувати питання щодо збуту (реалізації) цих об`єктів.

З наявної в матеріалах справи розписки вбачається, що 14.04.2023 головний державний інспектор відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» ОСОБА_8 отримав від працівників поліції три рибини короп (сазан) для подальшої передачі на приймальний пункт (а. с. 15).

Тобто, працівники поліції у даному випадку не зверталися до Черкаського рибоохоронного патруля як до власника об`єктів тваринного світу з питання отримання дозволу на реалізацію вилученої риби коропа (сазана), а передали головному державному інспектору цю рибу як уповноваженій особі власника. Оцінка дій працівників поліції у даному випадку виходить за межі повноважень слідчого судді.

З огляду на викладене клопотання в частині наданні дозволу на реалізацію вилученої риби не підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 98, 100, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000055 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт, який полягає у забороні користування та розпорядження, на речовий доказ - знаряддя лову (острогу), вилучений 14.04.2023 у ОСОБА_7 під час огляду місця події в с. Драбівка Набутівської територіальної громади Черкаського району Черкаської області.

У іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню дізнавачем сектору дізнання ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , на якого покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна знаряддя лову (остроги), щодо якого застосовано арешт.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 21.04.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1