Справа № 932/7623/23
Провадження № 1-кс/932/3112/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0003244 від 21.08.2023, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого слідчий просить накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Opel», модель «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_3 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0003244 від 21.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.08.2023 приблизно о 16:30 в Індустріальному районі м. Дніпро по пров. Софії Крушельницької рухався автомобіль OPEL ASTRA р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який на перехресті з вул. Марії Лисиченко скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA CAMRY р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

Внаслідок ДТП транспортним засобам нанесені механічні пошкодження, а водіям спричинено тілесні ушкодження.

21.08.2023 в ході проведення огляду місця події оглянуто автомобіль OPEL ASTRA p/н НОМЕР_1 , T/ НОМЕР_3 , власник ОСОБА_3 , мешкає АДРЕСА_1 , який вилучено та розміщено для зберігання на майданчику тимчасового тримання за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 427.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003244 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 286 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об?єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

21 серпня 2023 року транспортний засіб OPEL ASTRA р/н НОМЕР_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Арештом майна, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та у даному випадку, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вказує слідчий у клопотанні, вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом та може містити відомості про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, має суттєве значення для встановлення важливих обставин, які підлягають доказуванню по кримінальному провадженню.

Посилаючись на викладене, сторона обвинувачення просить накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Opel», модель «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_3 , із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі.

Власник майна та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили повернути автомобіль в користування.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0003244 від 21.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Встановлено, що 21.08.2023 приблизно о 16 год. 30 хв. в Індустріальному районі м. Дніпро по пров. Софії Крушельницької водій автомобіля OPEL ASTRA р/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 на перехресті з вул. Марії Лисиченко скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA CAMRY р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , унаслідок чого водіям завдані тілесні ушкодження.

Правова кваліфікація даної події злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході огляду місця події слідчим вилучено транспортний засіб автомобіль марки «Opel», модель «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 21 серпня 2023, автомобіль визнано речовим доказом.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п.п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Вирішуючи питання про накладення арешту на автомобіль марки «Opel», модель «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_3 , виходжу з того, що цей транспортний засіб має істотне значення для досудового розслідування, оскільки є речовим доказом, може містити на собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, є підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту. Тому слідчий суддя доходить висновку про накладення арешту на транспортний засіб автомобіль марки «Opel», модель «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, обмеження користування майном можливе тоді, коли існують ризики того, що власник майна може змінити, приховати, спотворити або знищити речові докази.

В ході розгляду клопотання не встановлено, що власник може змінити, знищити, приховати чи зіпсувати цей доказ, тому автомобіль можна передати у користування власнику без шкоди для кримінального провадження.

З урахуванням вищезазначеного, приходжу до висновку про накладення арешту на вилучене майно із забороною відчуження та розпорядження. Тому клопотання сторони обвинувачення належить задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0003244 від 21.08.2023, про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Opel», модель «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_3 , із забороною відчуження та розпорядження.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ