ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2422/23 Справа № 229/3300/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м.Кривий Ріг

10 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 31 травня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 31 травня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 липня 2023 року.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. На обґрунтування своїх вимог вказує, що вказує, що прокурор вважав за можливе визначити розмір застави, однак суд залишив вказане питання без розгляду, чим порушено права обвинуваченого.

Вказує, що прокурором не доведено, що існують заявлені ризики або з`явилися нові. Звертає увагу, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, на вихованні перебуває малолітня донька, має постійне місце реєстрації та проживання, є військовослужбовцем та учасником бойових дій.

Зазначає, що у судовому засіданні, суд не перевірив обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканість.

Наголошує, що ОСОБА_8 перебуває під вартою біля 6 місяців та суд не врахував, що зі спливом певного часу, саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи. Прокурор у судовому засіданні не довів та не обґрунтував наявність ризиків, а зробив лише посилання на ризики, також не обґрунтовано на відсутність можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, не встановлені та не наведені нові ризики, які б виправдовували тримання під вартою ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що майор ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: вимагання і одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища.

01.12.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

02.12.2022 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, правильно прийшов до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано характер скоєного кримінального правопорушення у сфері службової діяльності пов`язаної з наданням публічних послуг, будучи військовослужбовцем в період дії воєнного стану, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою.

Також, колегією суддів, враховано наявність ризиків, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи, що за інкримінований йому злочин передбачено покарання у виді 10 років позбавлення волі, впливати на свідків кримінального провадження, з метою зміни їх свідчень на свою користь або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Доводи захисника про безпідставне не застосування судом альтернативного запобіжного заходу у виді застави, є необґрунтованими, оскільки ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2023 року, ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжногозаходу у вигляді тримання під вартою та одночасно обрано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України в сумі 2 080 000 грн.

При цьому колегія суддів, звертає увагу, що аналіз положень ст. 182,194,196,197,199,181,203 КПК Українив їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені в ч. 5ст. 194 КПК України обмеження, діють певний, визначений ухвалою слідчого судді (суду) строк, а інші запобіжні заходи, в тому числі застава, обмеженого строку дії не мають і діють до їх скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

Отже строк дії обраного ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави діє на теперішній час.

Інші доводи захисника не спростовують висновків суду про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_8 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Враховуючи наявні дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає виправданим саме такий обраний запобіжний захід, оскільки обставини інкримінованого кримінального правопорушення та наявні ризики дають підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів не вбачає на даний час, надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою, оскільки приймає до уваги тяжкість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення з сукупністю ризиків встановленими судом першої інстанції та даними про особу останнього.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 31 травня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді