ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1342/23 Справа № 203/2620/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

поручителів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження апеляційну скаргу прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Богодухів Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_13 , яке погоджене заступником керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_14 , про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистої поруки, визначено поручителей та покладено на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, перебування, утримуватися від спілкуванням у будь-який позапроцесуальний спосіб щодо обставин даного кримінального провадження зі свідками та потерпілими у цьому провадженні.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 426-1 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування від органів досудового розслідування та впливу на свідків для зміни змісту та обсягу показань з метою уникнути кримінальної відповідальності. Поряд з наявними ризиками, було враховано дані про особу підозрюваного, зокрема: його вік, що останній раніше не судимий, одружений, має на утримання малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проходження служби, дисциплінарних стягнень не мав, має нагороди за зразкову та бездоганну службу. Однак, враховуючифактичні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважав, що прокурором не доведено наявності підстав, які б об`єктивно свідчили про неможливість запобігання наявним ризикам, доведені підстави наявності яких зводяться до тяжкості покарання та можливого впливу на потерпілого та свідків, застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що під час розгляду клопотання було обґрунтовано та доведено як обставини зазначені в ст. 184 КПК України, так і обставини того, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на цей час об`єктивно наявні та виправдовують тримання особи під вартою, а саме переховування ОСОБА_8 , який підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого злочину, незаконного впливати на свідків у кримінальному провадженні. Слідчий суддя необґрунтовано дійшов думки про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. При цьому, слідчим суддею не враховано, що в разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний ОСОБА_8 повинен повернутися до місця проходження військової служби, де в нього, як у військовослужбовця буде доступ до зброї, а також факту наявності у останнього відомчої відзнаки МО України «вогнепальна зброя 9 мм Clock-17», яку він може застосувати для впливу на свідків, у тому числі які є його підлеглими по військовій службі та які на даний час не допитані, щоб останні надали неправдиві на користь нього, а також може застосувати до інших свідків, які також тимчасово проходять військову службу в одному населеному пункті з ОСОБА_8 та відповідно до вимог ст. 29, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України є підлеглими відносно підозрюваного за військовим званням. Також, ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, як військовослужбовець (командир окремої військової частини) може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування та судового слідства або вчинити інший злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності. Крім того, передача на поруки командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_8 командуванню військової частини НОМЕР_2 , може призвести до створення стійкого уявлення серед особового складу військової частини НОМЕР_2 та підпорядкованих військових частин про наявність кругової поруки серед офіцерів, що фактично призведе до зниження рівня військової дисципліни. Звертає увагу на те, що під час судового засідання характеризуючих даних поручителів не досліджено, а стороною захисту та самими поручителями їх не надано, а також в ухвалі слідчого судді про їх характеризуючі дані нічого не вказано. Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає позиціям Європейського суду з прав людини, і на даний час при обранні запобіжного заходу існують ризики, які жодним чином не зменшилися і не відпали, сторона обвинувачення вважає необхідним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_11 та його представник адвокат ОСОБА_12 підтримали апеляційну скаргу прокурора та наполягали на її задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, позицію прокурора, потерпілого та його представника, думки підозрюваного та його захисника, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими та суперечать фактичним обставинам справи.

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону були дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованим у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000040 від 14.05.2023 2022 року, в якому ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, про що останньому 15 травня 2023 року оголошено про підозру.

В рамках вказаного кримінального провадження до слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, з клопотанням щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Своє клопотання слідчий обґрунтовував наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та тим, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Розглядаючи вказане клопотання слідчого, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

При цьому, на спростування доводів клопотання слідчого щодо наявності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим суддею було враховано те, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду був обґрунтований лише тяжкістю майбутнього покарання, однак, вказаний ризик фактично не був встановлений на підставі того, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, усіх чоловіків віком від 18 до 65 років обмежено у праві виїзду за кордон, крім того, ОСОБА_8 є військовослужбовцем, який має обов`язки щодо проходження служби і на даний час її проходить у відповідному населеному пункті.

Крім того, слідчим суддею прийнято до уваги стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні, що на теперішній час в останньому не проведено всі необхідні слідчі дії, спрямовані на виявлення та фіксування всіх обставин вчиненого злочину.

Також, з врахуванням доказів про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а саме, дружини та малолітньої дитини, виключно позитивної характеристики за місцем служби, дисциплінарних стягнень не мав, має нагороди за зразкову та бездоганну службу, слідчим суддею не було встановлено ризиків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на що вказував у клопотанні слідчий, а саме, що підозрюваний може перешкодити кримінальному провадженню.

Таким чином, з врахуванням доданих до клопотання доказів, які були ретельно вивчені та яким була надана належна правова оцінка, слідчим суддею не було встановлено ризиків, передбачених п.п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а встановлено лише наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків чи потерпілих, оскільки вони є колегами та підлеглими останнього.

Таким чином, саме з врахуванням усіх вищезазначених обставин, слідчий суддя і дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, що забезпечить дотримання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та у суді, з чим також погоджується і колегія суддів, і підстав для сумніву щодо правильності такого висновку не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, то колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильність таких висновків.

Крім того, під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження, на задоволення клопотання захисника підозрюваного, були допитані поручителі ОСОБА_10 - заступник командира з морально-психологічного забезпечення та ОСОБА_15 офіцер відділення морально-психологічного забезпечення у військовій частині, де проходить службу підозрюваний ОСОБА_8 .

Вказані свідки під час надання пояснень повідомили про те, що ОСОБА_8 на даний час забезпечує систему протиповітрянної оборони України, постійно та цілодобово перебуває у визначеному місці дислокації свого підрозділу, що у свою чергу виключає можливість незаконного впливу на свідків та потерпілих, що останній характеризується виключно позитивно, є гарним бойовим офіцером, спеціалістом воєнної справи, користується авторитетом. Ризики заявлені прокурором на думку свідків є формальними та нічим не підтвердженими.

За таких обставин, з врахуванням лише обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_8 підозри, за відсутності ризиків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням відповідних обов`язків, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а доцільність застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що просить прокурор в апеляційній скарзі, не доведена і обставин, за яких клопотання слідчого підлягало б до задоволення під час апеляційного розгляду не встановлено

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апелянта, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,419,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4