КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/1740/23 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження№11-сс/824/2542/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 01 квітня 2023 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, офіційно не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіВишгородського районного суду Київської області від 01 квітня 2023 року задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн.

Ухвала діє протягом 60 днів, строк якої закінчується 29 травня 2023 року включно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням свободи.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню через невідповідність висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт вказує на те, що жоден із зазначених у клопотанні ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження при розгляді клопотання слідчого.

Також апелянт зазначає, що підозра яка висунута і покладена в основу клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу є необґрунтована. ОСОБА_7 в час інкримінованої йому події близько 12 год. 30 хв. знаходився в іншому місці, біля ст. метро ІІІулявська в м. Києві, а вже після 15 год. був пасажиром у автомобілі Хундай Соната н.з. НОМЕР_1 .

Зазначене алібі ОСОБА_7 не спростовано в судовому засіданні, він не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення, а отже до нього не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, дослідивши матеріали за клопотанням слідчого, перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів судового провадження, групою слідчих відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 31.03.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000629 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у невстановлений досудовим розслідування час, проте не пізніше 12 год. 29 хв. 05 сек. 31.03.2023 року та перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в період воєнного стану, вирішили вчинити кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 31.03.2023 у першій половині дня, проте не пізніше 12 год. 29 хв. 05 сек., (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не можливо) у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , у невизначеному в ході досудового розслідування місці, виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Apple IPhone» моделі «14» на 128 Gb, чорного кольору, вартістю 35 999 грн.

Після чого, вказані особи, досягай між собою згоди, щодо способу вчинення кримінального правопорушення, а саме: грабежу, для якого здійснити «Інтернет-замовлення» мобільного телефону на інше прізвище та паспорт громадянина України, оплатою при надходженні товару на одне з відділень «Нової пошти» на околицях м. Київ, та після його надходження до відділення «Нової Пошти», здійснення відкритого ним заволодіння.

Таким чином, вказані вище особи вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення відкритого викрадення чужого майна, при цьому заздалегідь, тобто до початку вчинення кримінального правопорушення, домовилися, що кожен з них буде приймати участь у вчиненні запланованого злочину та вчинить необхідні дії для заволодіння чужим майном.

У подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 о 12 год. 29 хв. 05 сек., 31.03.2023 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з метою реалізації їх спільного злочинного умислу, з використанням паспорту на імя ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , мобільного телефону з номером НОМЕР_2 та мережі «Інтернет», в магазині «Цитрус», що обслуговується ТОВ «МАКСІШОП», замовили на ім`я ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Apple IPhone» моделі «14» на 128 Gb, чорного кольору, вартістю 35 999 грн., з доставкою до відділення «Нової пошти» №1, яке знаходиться за адресою: вул. Дубрівська, 12/4, с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, та оплатою накладним платежем.

Вказане вище замовлення оформлено у відділенні «Нової пошти» накладною під № 3808 та працівниками ФОП « ОСОБА_12 » доставлене до відділення «Нової пошти» №1, яке знаходиться за адресою: вул. Дубрівська, 12/4, с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, де до вручення та отримання оплати перебувало під їх відповідальним зберіганням.

В подальшому, 31.03.2023 року проте не пізніше 12 год. 30 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , отримавши повідомлення про прибуття до відділення «Нової пошти» № 1, яке знаходиться за адресою: вул. Дубрівська, 12/4, с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області поштового відправлення під № 3808, з вмістом мобільного телефону марки «Apple IPhone» моделі «14» на 128 Gb, чорного кольору, вартістю 35 999 грн., з метою реалізації свого злочинного та протиправного умислу, неправленого на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, з паспортом на ім`я ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та мобільним телефоном з № НОМЕР_2 на легковому автомобілі марки «Hyundai» моделі «Sonata» н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 , прибули в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області де припаркували автомобіль на одній з вулиць, неподалік приміщення вказаного вище відділення «Нової пошти».

Після чого, того ж дня, о 12 год. 30 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , діючи згідно раніше погодженого між собою плану, розподіливши ролі кожного, узявши з собою паспорт на ім`я ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та мобільний телефоном з № НОМЕР_2 , прибули до приміщення відділення «Нової пошти» № 1, яке знаходиться за адресою: вул. Дубрівська, 12/4, с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області.

Перебуваючи в приміщенні відділення «Нової пошти» № 1, яке знаходиться за адресою: вул. Дубрівська, 12/4, с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, ОСОБА_10 діючи узгоджено з ОСОБА_7 , реалізуючи їх спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив і мету незаконного збагачення, дотримуючись умов раніше погодженого плану, чекав поки ОСОБА_7 повідомив працівнику «Нової пошти» ОСОБА_14 останні чотири літери поштового відправлення, надав їй паспорт на імя ОСОБА_11 , назвав пароль, який був надісланий останньою на мобільний номер № НОМЕР_2 та після отримання ним в руки для огляду мобільний телефон марки «Apple IPhone» моделі «14» на 128 Gb, чорного кольору, вартістю 35 999 грн., який був доставлений до відділення пошти працівниками ФОП « ОСОБА_12 » поштовим відправлення № 3808, близько 12 год. 34 хв. отримав його від останнього.

Після чого, в той же час, ОСОБА_7 реалізую злочинний, протиправного умисел, виконуючи свою частину узгодженого плану, розуміючи, що за їх дії носять відкритий характер так як за ними спостерігають оточуючі його громадяни, працівники «Нової Пошти», в тому числі ОСОБА_15 , дочекавшись коли ОСОБА_10 відкрито, заволодів мобільним телефоном марки «Apple IPhone» моделі «14» на 128 Gb, чорного кольору, вартістю 35 999 грн., та покинув приміщення відділення «Нової пошти» № 1, яке знаходиться за адресою: вул. Дубрівська, 12/4, с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області слідом за ним вийшов вищевказаного приміщення.

В подальшому, ОСОБА_10 дочекавшись доки ОСОБА_7 , залишить приміщення відділення «Нової пошти» № 1, яке знаходиться за адресою: вул. Дубрівська, 12/4, с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, з останнім та викраденим мобільним телефоном марки «Apple IPhone» моделі «14» на 128 Gb, чорного кольору, вартістю 35 999 грн., підійшли до легкового автомобіля марки «Hyundai» моделі «Sonata» н.з. НОМЕР_1 та в салоні останнього, з с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області виїхали, чим спричинили ФОП « ОСОБА_12 », матеріальну шкоду на суму викраденого майна, а саме 35 999 грн.

31.03.2023 ОСОБА_7 в порядку ч. 1 ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

31.03.2023 за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_10 та ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

01.04.2023 слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_16 , за погодженням з прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_17 , звернувся до слідчого судді Вишгородського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, з посиланням на докази, які її підтверджують.

Також стороною обвинувачення встановлено ризики, передбаченні п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та викладено обставини, на підставі яких слідчий дійшов висновку про їх наявність, зазначивши обґрунтування неможливості запобігання ризикам, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

01.04.2023 ухвалою слідчого суддіВишгородського районного суду Київської області вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн.

Згідно даної ухвали суду, слідчий суддя під час розгляду вказаного клопотання, врахував наявність обґрунтованої підозри повідомленої ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яка повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, в сукупності.

При цьому слідчий суддя врахував особу підозрюваного який є уроджнцем м. Києва, неодружений, власної сім`ї, утриманців, постійного місця роботи, законних і підтверджених джерел доходу не має, зі слів раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі за вчинення тяжкого умисного злочину проти власності.

Враховуючи ступінь обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , беручи до уваги необхідність подальшого розслідування обставин кримінального правопорушення, коли ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, вчиненого в умовах воєнного стану, слідчий суддя вважав, що ОСОБА_7 , не має достатнього стримуючого стороннього впливу та міцних стримуючих соціальних зв`язків, вагомих гарантій, які б дисциплінували його поведінку та переважали настання згаданих ризиків, і це дає підстави визнати, що а ні домашній арешт, а ні більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не забезпечать його належну поведінку і не запобігатимуть настанню згаданих вище ризиків.

Таким чином слідчий суддя вважавнеобхідним обрати підозрюваному винятковий запобіжний захід тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомоюстатті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, всупереч доводам сторони захисту, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та всупереч доводам сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Зокрема, такими доказами є: рапорт, зареєстрований в ЖЕО від 31.03.2023 року №4384, дані протоколу огляду місця події від 31.03.2023 року та додатки до нього, протоколи допиту свідків від 31.03.2023 року, копія паспорту потерпілої, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.01.2021 року, витяг №1241 від 25.01.2023 року з реєстру платників єдиного податку, протокол обшуку від 31.03.2023 року та додатки до нього, протоколи огляду цифрового носія інформації від 31.03.2023 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання від 31.03.2023 року та додатки до них, постанова про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 31.03.2023 року, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31.03.2023 року, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31.03.2023 року, протокол допиту підозрюваного від 31.03.2023 року, вимога Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 31.03.2023 року та іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПКкримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій ч. 4 ст. 186 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнівів не викликає.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду, в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду, в сукупності, з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Таке обмеження права ОСОБА_7 , на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

При цьому слідчим суддею також перевірені твердження сторони захисту, що ОСОБА_7 в час інкримінованої йому події близько 12 год. 30 хв. знаходився в іншому місці, біля ст. метро ІІІулявська в м. Києві, а вже після 15 год. був пасажиром у автомобілі Хундай Соната н.з. НОМЕР_1 . При цьому слідчим суддею враховано обставини затримання підозрюваного ОСОБА_7 після розшукування автомобіля причетного до події злочину, результати обшуку зазначеного автомобіля щодо відшукування і вилучення кепки, в яку той був одягнений на місці події, результати особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_7 та визначення одягу, в який останній був одягнений, результати впізнання підозрюваного, як особи яка заволоділа телефоном, свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , дані відеоспостереження з місця події, на яких по зовнішнім ознакам, рисам обличчя та одягом зображений підозрюваний ОСОБА_7 , встановив, що вказані обставини можуть переконливо свідчити про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке підлягає розслідуванню.

До матеріалів клопотання долучено ряд доказів, виходячи з яких та враховуючи конкретні обставини вчиненого злочину і обставини його розслідування, вбачається причетність ОСОБА_7 до події злочину, що розслідується.

Тому доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Таким чином колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для обрання такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо застосування ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та вважає такий розмір співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Розмір застави визначений з урахуванням обставин кримінального провадження, особи підозрюваного та в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, підстав для її зменшення, колегія суддів на даний час не вбачає.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України не є безумовними підставами скасування оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга сторони захисту з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 01 квітня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4