Справа № 742/1729/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/26/23
Категорія - ч.1 ст.122, ч.2 ст.389 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000171 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 серпня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Колісники, Прилуцького району, Чернігівської області, без постійного місця проживання, не одружений, освіта професійно-технічна, не працює, раніше судимий 07.10.2020 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 240 годин громадських робіт;

засуджений за:

- ч.1 ст.122 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- ч.2 ст.389 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_10 призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 07 жовтня 2020 року ОСОБА_10 був засуджений Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді 240 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 09.11.2020 року.

У зв`язку з чим, з 01.12.2020 року ОСОБА_10 перебуває на обліку Прилуцького МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області Міністерства юстиції України.

12 січня 2021 року засуджений був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також з наслідками за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт. Цього ж дня ОСОБА_10 видано під розпис направлення до Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району для відбування покарання у виді громадських робіт, до виконання яких він повинен був приступити з 13.01.2021 року.

Проте ОСОБА_10 , будучи ознайомленим з направленням, 13 січня 2021 року не приступив до відбування покарання у виді громадських робіт.

У зв`язку з цим, 19.01.2021 року, за порушення правил та умов відбуття покарання у виді громадських робіт, відносно ОСОБА_10 застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності та повторно роз`яснено порядок та умови відбування покарання.

У подальшому ОСОБА_10 15-19, 22-26, 29-31 березня 2021 року не з`явився на громадські роботи та не відбував їх без поважних причин, хоча був ознайомлений з порядком та умовами відбування даного покарання, а також попереджений про наслідки у разі ухилення від відбування покарання.

У зв`язку з цим, 30.03.2021 року, за порушення правил та умов відбуття покарання у виді громадських робіт, відносно ОСОБА_10 застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності та повторно роз`яснено порядок та умови відбування покарання.

Проте ОСОБА_10 05-09, 12-16, 19-23, 26-30 квітня 2021 року не з`явився до місця відбування громадських робіт, у подальшому громадські роботи не відбував без поважних причин, хоча був ознайомлений з порядком та умовами відбування даного покарання, а також попереджений про наслідки у разі ухилення від відбування покарання, внаслідок чого станом на 12.05.2021 року ОСОБА_10 не відбув 92 годин громадських робіт, чим не виконав обов`язку відбути покарання, призначеного йому вироком суду.

Крім того, 12.07.2021 близько 22 години, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс удар кулаком лівої руки в область грудної клітки справа ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді перелому 9-го ребра справа по передньо-паховій лінії, що згідно з висновком судово-медичної експертизи №167 від 27.07.2021 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за: ч.1 ст.122 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки; ч.2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Зазначив, що місцевий суд не в повній мірі оцінив обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень. Зокрема, будучи засудженим за умисний тяжкий злочин, із застосуванням положень ст.69 КК України, він скоїв новий умисний злочин. Крім того, набувши процесуального статусу обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України, ОСОБА_10 вчинив умисний злочин, пов`язаний з посяганням на здоров`я іншої особи. Також, місцевим судом неправильно надано оцінку і даним, що характеризують особу винного. Судом встановлено, що ОСОБА_10 негативно характеризується за місцем відбування громадських робіт, перебуває на «Д» обліку у Прилуцькому наркодиспансері через психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, має синдром залежності, не працює, також не має ані постійного (зареєстрованого), ані тимчасового місця проживання.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, котрі погодилися з позицією прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_10 виду та розміру покарання, суд першої інстанції узяв до уваги, що останній повністю визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень.

Проте, місцевий суд не дав належної оцінки встановленій ним обставині, що ОСОБА_10 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на даний час не працевлаштований, легальних джерел заробітку не має.

Що стосується позиції потерпілого стосовно призначення не суворого покарання, то колегія суддів вважає, що у справах даної категорії ця позиція не є обов`язковою для суду, однак вона ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними пріоритету.

Наведеного місцевий суд повною мірою не врахував і не мотивував, зокрема, чому він вважає за можливе досягнення мети виправлення ОСОБА_10 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень за умови призначення покарання, із звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України.

Тому покарання, визначене судом першої інстанції, з урахуванням обставин, які бралися ним до уваги при його призначенні, вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між обраним судом та тим розміром покарання, яке б мало бути призначене та яке б не становило «особистого надмірного тягаря для особи», адже воно відповідало б справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Відтак, покарання, призначене місцевим судом ОСОБА_10 не відповідає вимогам статей 50, 65 КК України та є явно несправедливим, внаслідок його м`якості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , колегія визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , колегія суддів визнає рецидив кримінального правопорушення.

А тому, призначаючи покарання ОСОБА_10 , відповідно до вимог ст.65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, його відношення до скоєного; дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем відбування громадських робіт, перебуває на «Д» обліку у Прилуцькому наркодиспансері через психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, має синдром залежності, не працює; не має ані постійного (зареєстрованого), ані тимчасового місця проживання; обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання; колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання саме у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 слід рахувати з часу його фактичного затримання, зарахувавши йому у строк покарання, строк перебування під вартою.

За таких обставин, вирок місцевого суду в частині призначеного покарання ОСОБА_10 підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 серпня 2021 року щодо ОСОБА_10 скасувати, в частині призначеного йому покарання.

ОСОБА_10 призначити покарання за:

- ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з часу його фактичного затримання, а саме з 15.00 години 29 березня 2023 року, зарахувавши у строк покарання строк перебування його під вартою за період з 29.03.2023 року по 26.05.2023 року, з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4