Справа № 642/4715/23
Провадження № 1-кс/642/2436/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні за №0001232 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого групою осіб у великих розмірах,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся прокурор Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 із клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування зазначив, що у провадженні СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0001232 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого у великих розмірах.

Кримінальне правопорушення, за ознаками якого зареєстроване згадане кримінальне провадження, виявлене під час досудового розслідування СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області іншого кримінального провадження - №0000781 від 13.05.2023 за ч.3 ст.190 КК України за фактом заволодіння шляхом обману у великих розмірах житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Так, досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000781 від 13.05.2023, серед іншого, встановлено, що приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 06.02.2023 проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок на підставі підробленого договору дарування від 16.04.2022 за псевдовласником ОСОБА_5 . Також встановлено, що 06.02.2023 цим же нотаріусом посвідчено договір купівлі-продажу згаданого житлового будинку між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (на користь останньої). Зі змісту листа завідувача Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області від 18.05.2023 вбачається, що 16.04.2002 відповідний договір вказаним у ньому нотаріусом не посвідчувався.

На згаданий житловий будинок у кримінальному провадженні №0000781 в установленому законом порядку накладено арешт.

При цьому, у ході досудового розслідування встановлено наявність інших правочинів, вчинених за участю ОСОБА_6 .

Зокрема, аналізом відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено наступне:

Згідно деталізованої інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, 22.11.2022 за ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 79,3 кв.м, житловою площею 51,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060) на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.2022, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 (реєстровий № 2208), між ОСОБА_8 (продавцем) та ОСОБА_6 (покупцем).

До придбання вищевказаної квартири ОСОБА_6 право власності на цю квартиру 21.01.2022 було зареєстроване державним реєстратором Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області ОСОБА_9 за ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) на підставі договіру дарування від 27.09.2011, посвідченим приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_10 (реєстровий № 1541), між ОСОБА_11 (дарувальник) та ОСОБА_8 (обдарований).

Однак, зі змісту листа завідувача Київського державного нотаріального архіву ОСОБА_12 від 14.06.2023 за №1719/01-21, наданого у відповідь на запит слідчого у кримінальному провадженні №0000781 про наявність нотаріальної справи щодо договору дарування квартири за адресою: АДРЕСА_2 , який посвідчувався приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 27.09.2011 за реєстровим № 1541, з наданням копій матеріалів цієї нотаріальної справи, а у випадку відсутності інформації по вищезазначеному договору дарування, надання інформації, який саме документ (договір) міститься за реєстровим № 1541, а також копії матеріалів цієї нотаріальної справи, вбачається, що вказаним нотаріусом 27.09.2011 договір дарування з таким реєстровим номером не посвідчувався.

Крім того, до набуття права власності на вказану квартиру ОСОБА_8 право власності на цю квартиру було зареєстроване в Реєстрі за ОСОБА_11 на підставі рішення Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02.08.2008 у справі №2-3080/08.

Наведене у сукупності вказує на вчинення невстановленими на теперішній час особами дій, спрямованих на заволодіння шляхом обману (з використанням підробленого договору дарування від 27.09.2011) об`єктом житлової нерухомості, а саме: трикімнатною квартирою загальною площею 79,3 кв.м, житловою площею 51,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060). Вказані дії містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

На даний час існують підстави для накладення арешту на земельну ділянку та незавершене будівництво житлового будинку шляхом заборони будь-яким особам здійснювати його відчуження, оскільки, як зазначено вище, здійснено неодноразове відчуження вказаного майна, у зв`язку з чим, очевидною є та обставина, що за відсутності арешту існує висока ймовірність його подальшого відчуження (в т.ч. добросовісним набувачам).

Наведене вказує на те, що, за відсутності арешту існує висока ймовірність подальшого відчуження нерухомого майна третім особам (в т.ч. добросовісним набувачам), чим буде суттєво ускладнено можливість захисту порушених інтересів потерпілого.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які набуті кримінально-правовим шляхом.

Відповідні земельна ділянка та незавершене будівництво житлового будинку є речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме предметом, на який направлено скоєння злочину, у зв`язку з чим, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та на них може бути накладений арешт згідно ч.3 ст.170, ч.10 ст.170 КПК України.

У зв`язку з тим, що на теперішній час у кримінальному провадженні про підозру жодній з осіб не повідомлено та не встановлено всіх фігурантів та обставин вчиненого кримінального правопорушення, з метою забезпечення арешту майна прокурор просить розглянути вказане клопотання без повідомлення особи, за якою на даний час зареєстровано право власності на відповідний об`єкт нерухомості, оскільки наявна обґрунтована підозра вважати, що в разі повідомлення про наміри накласти арешт на майно, вказана особа може перешкоджати таким діям, у тому числі шляхом подальшого відчуження нерухомого майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутності, клопотання підтримав, просив задовольнити.

У судове засідання особа у володінні якого знаходиться майно, не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки прокурор довів, що це є необхідним з метою забезпечення арешту.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0001232 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого у великих розмірах.

Постановою про визнання та долучення доказів до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 11.08.2023 трикімнатну квартиру загальною площею 79,3 кв.м, житловою площею 51,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , визнано речовим доказом.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Прокурором доведено, що зазначене вище майно, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, з метою встановлення всіх фактів кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що прокурором надано достатньо доказів, що вказане майно має доказове значення для даного кримінального провадження, а також під час досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні судових експертиз, а також майно може бути відчужене третім особам і незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання на накладення арешту на майно.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні за №0001232 від 02.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого групою осіб у великих розмірах - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт житлової нерухомості, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 79,3 кв.м, житловою площею 51,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060), право власності на яку на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаного об`єкта нерухомого майна та розпоряджатися ним.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1