ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/6112/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/821/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2023 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 06.04.2004 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 70, ч. 2, 3 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Вирок переглянуто 14.06.2005 р., та покарання змінено на 3 роки позбавлення волі;

2) 02.11.2011 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорiзької області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

3) 17.07.2018 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 травня 2023 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 402600 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернувся начальник Приазовського відділу Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні №0000445 від 14 квітня 2021 року.

В обґрунтування свого клопотання, прокурор вказував, що на розгляді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження №0000445 від 14 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Запобіжний захід обвинуваченому обраний у виді тримання під вартою. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2023 року продовжено запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою строком до 21 травня 2023 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 402600 грн. До завершення судового розгляду та ухвалення рішення по суті потрібно дослідити ще чимало доказів, необхідно допитати певну кількість свідків, та у разі необхідності провести інші процесуальні дії, у той же час ризики, які слугували підставою для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового розслідування, не зменшилися, зокрема, переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні, вчинення нового кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку із чим прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2023 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 травня 2023 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував характером обвинувачення, тяжкістю можливого покарання за інкримінований злочин, передбаченого кримінальним законом, відсутністю стійких соціальних зв`язків у обвинуваченого, схильністю останнього до вчинення злочинів, в тому числі пов`язаних із застосуванням насиллям та тим, що продовжують існувати ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити застосований відносно нього запобіжний захід на особисте зобов`язання.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що він обвинувачується в особливо тяжкому злочині, проте, ніякі показання та докази перевірені не були, тому вони відсутні.

Зауважує, що він вже два роки перебуває під вартою, і за цей час крім продовження йому запобіжного заходу, ніяких процесуальних дій не відбувалось, підстави його затримання за цей час не змінилися.

Вказує, що в клопотанні прокурора про продовження йому запобіжного заходу два роки вказуються однакові обґрунтування.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що він вже третій рік перебуває під вартою, проте прогресу в розгляді справи відносно нього немає, кримінальне провадження відсутнє, немає потерпілого та свідків.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та вказав, що рішення суду є законним, існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що наразі кримінальне провадження на стадії відновлення, зокрема, були направлені відповідні запити.

Повідомлений належним чином захисник обвинуваченого до судового засідання апеляційного суду не з`явився, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав. Обвинувачений та прокурор не заперечували проти розгляду справи за відсутністю захисника.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, продовжує і надалі існувати ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

При цьому, слід зазначити, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, що узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії».

Між іншого, на підтвердження ризику переховування свідчить і той факт, що обвинувачений має місце реєстрації та проживання на тимчасово окупованій території, зокрема, у м. Мелітополі, Запорізької області, що може також спонукати його до переховування від суду на вазаній території.

Встановлений ризик є надзвичайно високим, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду.

Доводи обвинуваченого про його довготривале перебування під вартою обумовлюються об`єктивними чинниками, такими як складність кримінального провадження, кількістю учасників судового провадження, обсягом дослідження доказів та знаходження матеріалів провадження на цей час на тимчасово окупованій території.

Крім того, слід врахувати і той факт, що наразі згідно Указом Президента України діє воєнний стан, який неодноразово продовжувався, що також уповільнює розгляд даного кримінального провадження, оскільки матеріали кримінального провадження перебували на розгляді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, який наразі розташований на тимчасово окупованій території та територіальну підсудність якого було визначено за іншим судом.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи.

Таким чином, в даному випадку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Крім того, даних про такий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , щоб унеможливлював продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

Щодо доводів обвинуваченого в тій частині, що не були перевірені показання та докази, то слід вказати, що вони фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини останнього в інкримінованому злочину, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

Крім того, слід зазначити, що під час перевірки ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд здійснює тільки перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2023 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 травня 2023 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 402600 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 937/6112/22