Справа № 144/606/23
Провадження № 1-кп/144/57/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2023 року смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Теплик обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 19.04.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Марківка Теплицького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з базовою середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше несудимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

Судом встановлено, що 13.12.2022 року ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_5 приїхали в смт. Теплик Гайсинського району Вінницької області, для зняття грошових коштів, де останній надав ОСОБА_4 свою картку «Ощадбанку» та повідомив PIN-код. ОСОБА_4 після зняття грошових коштів в сумі 2000 грн, передав їх ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 , маючи при собі банківську картку «Ощадбанку», належну ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за раптово виниклим умислом на крадіжку чужих грошових коштів, таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, та від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим року № 573/2022, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15 серпня 2022 року), від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, а також від 06 лютого 2023 Указом Президента України №58/2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07 лютого 2023 року), підійшов до банкомату «Приватбанк», розташованого за адресою: смт. Теплик, вул. Незалежності, 34, Теплицької територіальної громади, Гайсинського району, Вінницької області, о 10 годині 40 хвилин, 13.12.2022 року, шляхом використання відомого йому PIN-коду цієї картки зняв грошові кошти в сумі 1000 грн, таким чином протиправно заволодів вказаними грошовими коштами, завдавши майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на вказану суму, яка в ході досудового розслідування відшкодована.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що до ОСОБА_4 претензій як матеріального так і морального характеру не має, просить призначити покарання останньому на розсуд суду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинувальному акті, не оспорював та підтвердив їх, щиро розкаявся. Показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці, знаючи, що у країні оголошено воєнний стан, шляхом використання відомого йому PIN-коду до банківської картки ОСОБА_5 , зняв грошові кошти в сумі 1000 грн та заволодів ними. З потерпілим примирився.

У суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 . Роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 своїми протиправними та винними діями скоїв суспільно небезпечне діяння при встановлених у суді обставинах, яке містить склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

ОСОБА_4 раніше не судимий, свою винуватість визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, за місцем проживання характеризується добре, громадського порядку не порушує.

Обставинами, що відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Згідно з досудовою доповіддю щодо ОСОБА_4 , складеною провідним інспектором Гайсинського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_6 від 21.06.2023 року, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб) є середніми. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства за умови здійснення нагляду з боку органу пробації.

Разом з тим, суд враховує незначну вартість викраденого обвинуваченим майна, думку потерпілого, який при обранні міри покарання ОСОБА_4 покладається на думку суду та не наполягає на суворому покаранні, а також відсутність у нього претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючі обвинуваченого дані, думку потерпілого ОСОБА_5 , який питання про призначення покарання залишив на розсуд суду, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши положення ст. 75 КК України, та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На переконання суду, таке покарання для обвинуваченого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Під час досудового розслідування витрати на залучення експерта, речові докази відсутні.

Цивільний позов до обвинуваченого в межах даного кримінального провадження пред`явлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65, 66, 67, 75, 76, 185 КК України, ст.ст. 100, 124, 174, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_4 передбачені ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до вимог ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок суду в іншій частині може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя