Справа № 185/4592/23
Провадження № 1-кс/185/1769/23
06 вересня 2023 року м.Павлоград
Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власників майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши клопотання ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування арешту майна,
У обґрунтування поданого клопотання заявник посилається на те, що ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на 1/2 частину автомобіля Audi Q7, 2016 року випуску, об`єм двигуна 2967 см.куб, д.н.з НОМЕР_1 , яке зареєстровано на праві власності за ОСОБА_4 . Клопотання про накладення арешту було обґрунтоване тим, що службові особи ТОВ «Південверстатомаш» здійснюють керівництво та організацію фінансово-господарської діяльності ООО «Южстанкомаш», ( що знаходиться на території рф). Однак ОСОБА_3 не відноситься до службових осіб, оскільки він є засновником та власником ТОВ «Південверстатомаш», тим паче не відноситься до службових осіб і ОСОБА_4 ні на час звернення до суду з клопотанням про арешт майна, ні наданий час ОСОБА_4 не мала та не має статусу підозрюваної. Вказаний автомобіль належить ОСОБА_4 на праві власності, саме вона і користується автомобілем. Наявність арешту на автомобіль ускладнює життя родини. Дитина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_8 , 2013 року народження потребує періодичного стаціонарного лікування та реабілітації в КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитиннім. М.Ф. Руднєва» ДМР у м. Дніпрі.
В судовому засіданні представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що право власності на арештоване майно належить ОСОБА_4 , яка не є підозрюваною по даному кримінальному провадженню і не має відношення до службових осіб ТОВ «Південверстатомаш». Автомобіль є дуже необхідним для потреб сім`ї, ним користується ОСОБА_4 , яка є опікуном ОСОБА_9 2013 року народження. Дитина потребує періодичного обстеження в клініці в м. Дніпро і без автомобіля, відвідування клініки буде проблематичним.
ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити. Пояснив, що автомобіль придбаний в 2016 році на кошти сім`ї, на даний час ним користується дружина, яка є опікуном їх неповнолітнього сина, що потребує періодичного лікування та реабілітації. На даний час автомобіль забрали.
ОСОБА_4 клопотання підтримала, пояснила, що автомобілем постійно користувалася вона. Вони з чоловіком мають двох неповнолітніх дітей. Вона займається дітьми і є опікуном дитини, яка потребує періодичного лікування та реабілітації. Відсутність автомобіля ускладнює життя родини.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, так автомобіль дійсно був придбаний у 2016 році і зареєстрований на ОСОБА_3 . Після того як по даному кримінальному провадженню були проведені обшуки, було змінено власника на ОСОБА_4 . Крім того, за ухвалою слідчого суді було передано в управління АРМА речовий доказ: автомобіль Audi Q7 НОМЕР_1 .
Вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді клопотання, вивчивши зміст клопотання, з`ясувавши його обґрунтування, проаналізувавши та зіставивши вказане між собою та в сукупності, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
01.08.2023 року ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, накладено арешт на 1/2 частину майна, а саме: автомобіль марки Audi Q7, 2016 року випуску, об`єм двигуна 2967 см.куб, д.н.з. НОМЕР_1 , яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та є об`єктом спільного сумісного майна подружжя з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном. Арешт накладено шляхом заборони користування автомобілем марки Audi Q7, 2016 року випуску, об`єм двигуна 2967 см.куб, д.н.з. НОМЕР_1 , яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .В іншій частині відмовлено.
10.08.2023 рокуухвалою слідчого судді Павлоградськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління на підставах, у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» такі речові докази: транспортний засіб автомобіль марки Audi Q7, 2016 року випуску, об`єм двигуна 2967 см.куб, д.н.з. НОМЕР_1 .
Чинною ухвалою слідчого судді від 01.08.2023 року, арешт накладено на підставі ч. 5 ст. 170 КПК України, а саме на майно підозрюваного, щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Крім того тією ж ухвалою встановлено, що незалежно від реєстрації майна на ім`я одного із подружжя, а саме ОСОБА_4 , якщо воно було набуте за час шлюбу, майно вважається спільним на загальних підставах, тому застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна буде віднесено не до особистого майна ОСОБА_4 , а щодо майна підозрюваного, яке знаходиться у спільній сумісній власності подружжя.
Так, відповідно до ч. 1ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арештумайна єзапобігання можливостійого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2ст. 131 КПК Україниарешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правиламист. 132 КПК Українийого застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справіСмирнов проти Росіїбуло висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого бокувимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна від 01.08.2023 року, слідчим суддею було встановлено, що автомобіль «Audi Q7, 2016 року випуску, об`єм двигуна 2967 см.куб, д.н.з. НОМЕР_1 є речовим доказом. Чинною ухвалою слідчого судді від 10.08.2023 року вказаний речовий доказ з метою йогозбереження, та запобіганню його перетворення, приховування, втраті переданий в управління АРМА.
Отже слідчий суддя приходить до висновку, що в даному випадку накладення арешту на автомобіль є законним та виправданим, і сприятиме забезпеченню завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України, та арешт накладений з урахуванням вимог ст. 132, ч. 11 ст. 170 КПК України, та в даному випадку потреби досудового розслідування на даній стадії виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, так як арешт автомобіля, в тому числі заборона користування, необхідні та забезпечать належне збереження та не допустить пошкодження, псування, зникнення, втрату, знищення речового доказу - автомобіля.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1