Номер провадження: 11-кп/819/64/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/2056/23 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2056/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000004 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 липня 2023 року,0 якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кізомис Білозерського району Херсонської області громадянина України, що мешкає за адресою: проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, продовжено строк тримання під вартою.

в с т а н о в и в:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000004 від 14.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 липня 2023 року продовжено строк тримання під вартою щодо ОСОБА_8 на строк 60 діб до 25.09.2023р.

Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що, ризики, які існували під час досудового розслідування, не зменшились та продовжують існувати, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_8 , а інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постанови нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 менш суворий запобіжний захід.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає про необґрунтованість висунутого обвинувачення ОСОБА_8 , оскільки воно не підтверджується зібраними у справі доказами.

Крім того, посилаючись на практику ЄСПЛ, захисник зазначає про відсутність будь - яких ризиків, якими прокурор обґрунтовує необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи.

Клопотання про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді від нього до суду не надходило, а тому відповідно до ч.4 ст.401, ч.4 ст.422-1 КПК України його участь не є обов`язковою.

Заслухавши суддю - доповідача, позицію захисника ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку

Мотиви суду апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За змістом ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Ухвалюючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, на сьогодні не зменшились та продовжують існувати, які виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду.

В межах вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження не вирішується питання про доведеність або недоведеність вини особи в обсязі висунутого обвинувачення, не перевіряє докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи, що є предметом перевірки під час судового розгляду справи у суді першої інстанції та вирішується судом при ухваленні відповідного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Тому доводи апелянта про те, що про необґрунтованість висунутого ОСОБА_8 , обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, позбавлені підстав.

Перевіркою матеріалів установлено, що ОСОБА_8 в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, обвинувачується у вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за вчинення якого передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, на час взяття під вартою офіційно працевлаштований, тобто не має легального джерела прибутку, утриманців не має, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, та відсутність осіб, які б мали визначальний вплив з метою запобіганню існуючим ризикам.

Зважаючи на викладене, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що, перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, які на цей момент не зменшились та продовжують існувати, які виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду.

А тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам ухилитися від суду й перешкоджати кримінальному провадженню, суд визнав доцільним продовжити дію обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки цього вимагає суспільний інтерес, який полягає в тому, щоб запобігти спробам обвинуваченого будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Апеляційний суд вважає, що судом зроблено обґрунтований висновок про доцільність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому твердження захисника про недоведеність певних ризиків та обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, є непереконливими.

Отже строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

З огляду на викладене, доводи захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, не знайшли свого підтвердження.

Саме продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, у якому він обвинувачується, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого є необхідним для запобігання ризикам ухилення ОСОБА_8 від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, що в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим для запобігання настання зазначених ризиків.

Під час вивчення матеріалів провадження будь-яких фактів порушення конституційних прав обвинуваченого на свободу та особисту недоторканість, колегією суддів не встановлено.

А тому доводи апеляційної скарги захисника висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 липня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 до 25 вересня 2023 року включно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4