Справа № 463/5884/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/465/23 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 09 березня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з неповною вищою освітою, студента 3 курсу НУ «Львівська політехніка», працюючого офіціантом у ФОП ОСОБА_10 , не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років. Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу фактичного тримання під вартою з 09 лютого 2023 року.

Вирішено питання речових доказів, арештованого майна та судових витрат.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 16.06.2022, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», загальною масою 1,3655 грам, яку зберігав при собі з метою збуту. 16.06.2022 близько 21.00 год., незаконно збув, розмістивши згортки з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено «PVP» у парку «Майорівка» у м.Львові, за географічними координатами 49.819360 24.084959, 49.81829 24.08538 та у парку «Погулянка» у м.Львові за географічними координатами 49.8219006 24.0709588, 49.82203 24.07131, 49.82202 24.07136, та в подальшому відправляв інформацію, необхідну для відшукання особливо небезпечної психотропної речовини «PVP» до телеграм-каналу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 16.06.2022 в період часу з 21 год. 01 хв. до 22 год. 30 хв., в ході проведення огляду місця події, за вище вказаними географічними координатами виявлено та вилучено згортки, обмотані клейкою стрічкою синього кольору, всередині кожного з яких знаходився зіп-пакет, із вмістом

кристалоподібної речовини, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP», масою 0,3747 грам, 0,2477 грам, 0,2477 грам, 0,2477 грам, 0,2477 грам відповідно, а всього загальною масою 1,3655 грам.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржений вирок Личаківського районного суду м. Львова від 09.03.2023 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

У решті вирок залишити без змін.

В мотивах апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання. Так, санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Суд першої інстанції, при постановленні оскаржуваного вироку, не призначив обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна, при цьому своє рішення не вмотивував, положень ст. 69 КК України не застосував, чим порушив закон України про кримінальну відповідальність.

Зазначених обставин суд першої інстанції не врахував, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а не застосував закон, який підлягає застосуванню, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КК України, є підставою для зміни або скасування вироку суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, а також просив скасувати, як незаконну, ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року про виправлення описки у вироку суду від 09 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 не дотримано в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Санкцією частини другої ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Дане покарання є безальтернативним.

Як встановлено апеляційним судом, оскарженим вироком ОСОБА_7 засуджений до покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі.

Водночас, при призначенні покарання суд першої інстанції не застосував до обвинуваченого обов`язкового додаткового покарання конфіскації майна. Дане покарання є додатковим та застосовується безальтернативно у відповідності до положень ч. 2 ст. 307 КК України.

Одночасно, апеляційним судом встановлено, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20.03.2023 року виправлено описку у резолютивній частині оскарженого вироку від 09.03.2023 року щодо ОСОБА_7 , згідно якої абзац перший резолютивної частини вироку викладено в такій редакції: « ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.»

У відповідності до вимог ст. 379 КПК України, описки, допущені у судовому рішенні, можуть бути виправленні, якщо це не стосується зміни суті судових рішень.

В даному випадку, зазначені виправлення у резолютивній частині вироку не можна вважати опискою, допущеною судом першої інстанції при ухваленні оскарженого вироку, оскільки це погіршує становище обвинуваченого. Даний факт свідчить про формальний підхід при розгляді справи щодо ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із думкою прокурора, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного вироку при визначенні розміру призначеного покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, незаконно не застосовано вимоги ч. 2 ст. 307, ст. 65 КК України, які носять імперативний характер.

Зазначених обставин суд першої інстанції не врахував, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню або застосування закону, який не підлягає застосуванню, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Згідно з п. п. З, 4 ч. ч. 1,2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно зі ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вироку разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За таких умов колегія суддів повністю погоджується з позицією прокурора про необхідність скасування вироку суду першої інстанції і постановлення нового вироку. Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність є підставними та такими, що заслуговують на увагу.

Окрім того, підлягає скасуванню і ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 20.03.2023 року , як незаконна та необґрунтована.

Призначаючи обвинуваченому покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розслідуванні вчиненого злочину, та вважає за необхідне призначити покарання, яке буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових злочинів, а саме покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років із конфіскацією майна з урахуванням положень ст. 65 КК України.

Враховуючи вище наведене, апеляційна скарга першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_12 підлягає задоволенню, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 09 березня 2023 року та ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України скасуванню в частині призначення покарання з постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 задоволити.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 09 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України в частині призначеного покарання та ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року про виправлення описки у вироку суду від 09.03.2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

У решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той самий строк з дня отримання копії такого вироку.

Копія вироку вручити негайно після проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4