Справа № 204/3212/23
Провадження № 1-кп/204/746/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого: судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказу очевидно недопустимим у кримінальному провадженні № 0000039 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 , заявила клопотання про визнання доказу очевидно недопустимим. В обґрунтування свого клопотання зазначила 09 вересня 2022 року о 7:10 до 10:33 слідчим слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області лейтенантом юстиції ОСОБА_9 відповідно до протоколу було проведено обшук за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 . Даний обшук житла проводився за ухвалою від 08.09.2022 року слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська, справа № 204/6960/22. В ухвалі слідчий суддя визначив коло осіб, яким дозволив проведення зазначеного вище обшуку, це 15 слідчих, з яких фактично проводили обшук слідчі ОСОБА_9 та ОСОБА_22. Проте, слідчий ОСОБА_9 залучив до проведення обшуку додатково трьох осіб: старшого оперуповноваженого в ОВС 2 відділу ГВКР УСБУ у Дніпропетровській області підполковника ОСОБА_12 . ???Оперуповноваженого УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_13 . ???Заступника начальника 2 відділу ГВКР УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_14 . Дослідження відеофіксації процесуальної дії в судовому засіданні виявило наступні невідповідності обшуку вимогам КПК України: а саме Файл S 2920002 - на 9 хвилині 20 сек обшуку слідчий ОСОБА_9 оголосив про присутність оперативних працівників за його дорученням та пояснив мету їх залучення - забезпечення безпеки учасників обшуку, з чого слідує очевидний висновок про повноваження ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 під час проведення обшуку. Але, вказані у протоколі особи вийшли за межі наданих слідчим повноважень, що підтверджується наступними фрагментами: файл S 2920002 - на 17 хвилині оперуповноважений ОСОБА_13 , який знімав процесуальну дію на камеру, чомусь відволікся від виконання свого призначення, зайшов за балконні двері, підійшов по тумби, яка стоїть у кутку кімнати та дістав звідкись російський прапорець. Звертає увагу суду, що на тумбі та в полі зору не було видно цього прапорця, отже, виникає обґрунтоване припущення, що цій особі було відоме місцезнаходження цієї речі, що приводить до такого ж обґрунтованого висновку, що оперуповноважений ОСОБА_13 перебував раніше у квартирі ОСОБА_6 . Іншого пояснення цій обставині вона не знаходить. (фото № 1, 2). Файл S 2920002 - на 18 хвилині 20 сек оперуповноважений ОСОБА_12 втрутився в процесуальну дію, 18:49 хвилини у грубій формі вилучив телефон в обвинуваченої (фото № 3) та надалі фактично проводив обшук, опитував учасників обшуку (20 хв: 50сек), самостійно переміщався по квартирі без особи, яка фіксувала процесуальну дію, без дозволу власників вилучав та здійснював огляд телефонів, досліджував їх вміст ( Файл S 2920003 - на 3 хвилині 20 сек, 8 хв. 50 сек, 10:51 хвилини), планшета, що належить сину обвинуваченої (фото № 4). Звертає увагу на те, що ОСОБА_12 Файл S 2920002 - на 19 хвилині декілька разів питав стосовно планшета членів родини обвинуваченої, а коли її син відповів, що не має планшета, впевнено зауважив, що є, таким чином даючи зрозуміти, що обізнаний з переліком речей, що є у житловому приміщенні (Файл S2920002 на 20 хв 15.сек фото № 5). Ця обставина знов викликає впевненість в тому, що й ця особа раніше бувала в квартирі ОСОБА_6 , інакше, звідки в нього дані про наявність планшета. Файл S 2920002 - на 17 хвилині 52 сек - інший учасник ОСОБА_14 , проводив огляд вилучених речей, задавав питання членам родини обвинуваченої (Файл S 2920003 на 2 хв.. 3 хв) фото № 6, фактично допитував обвинувачену (файл S 2920004 на 2:28 хвилини фото № 7) стосовно контактів в месенджері Телеграм, знімав фото з телефону Перькової на свій телефон, оглядав вміст комп?ютера чоловіка обвинуваченої - Файл S 2920004 фото № 8-9. Між іншим, усі три особи, які були залучені слідчим з метою забезпечення безпеки учасників обшуку, нових доручень від слідчих Краснянського та ОСОБА_22 в ході обшуку офіційно не отримували, а слідчі зі свого боку не перешкоджали проведенню обшуку та огляду речових доказів. Системне тлумачення процесуальних норм, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 40, ст. 236 КПК України дає підстави для висновку про те, що виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи покладається на слідчого чи прокурора і не може бути доручене відповідним оперативним підрозділам». Під час обшуку було вилучено 5 мобільних телефонів Huawei nova 9 SE, Huawei P Smart, Huawei P& lite 2017, Samsung J5 (2016), Microsoft Lumia 640 XL, планшет, жорсткий диск, 3 компакт диска та інші, які постановами слідчого від 10.09.2022 року та 10.01.2023 року визнані речовими доказами. Ці докази, отримані з суттєвими порушенням ст. 236 КПКУ є очевидно недопустимими, як і сам протокол від 09.09.2022 року. Враховуючи вищевикладене, вищевказані докази, отримані органом досудового розслідування під час обшуку 09.09.2022 року на підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_6 , а саме: речові докази, які визнані такими на підставі постанови від 10.09.2022 року та від 10.01.2022 року (Том 1 стор. 211-215 кримінального провадження); висновок експерта від 09.11.2022 року № 265 з додатками, як похідний (Том 2 стор.58-64 кримінального провадження); протокол огляду компакт диску до висновку експерта № 265 від 09.11.2022 р (Том 2 стор. 1-42 кримінального провадження); протокол огляду вилучених під час обшуку речей і документів від 10.09.2022 року, як похідний (Том 1 стор. 190-210 кримінального провадження), не можуть бути допустимими доказами відповідно до вимог ст. 86 КПК, оскільки отримані з істотним порушенням вимог КПК. Просила визнати очевидно недопустимими докази, отримані органом досудового розслідування під час обшуку 09.09.2022 року: речові докази, які визнані такими на підставі постанови слідчого ОСОБА_21 від 10.09.2022 року та від 10.01.2022 року: мобільні телефони Huawei nova 9 SE, Huawei P Smart, Huawei P& lite 2017, Samsung J5 (2016), Microsoft Lumia 640 XL, планшет марки Microsoft; висновок експерта від 09.11.2022 року № 265 з додатками, як похідний (Том 2 стор. 58-64 кримінального провадження), протокол огляду компакт диску до висновку експерта № 265 від 09.11.2022 р (Том 2 стор. 1-42 кримінального провадження); протокол огляду вилучених під час обшуку речей і документів від 10.09.2022 року, як похідний (Том 1 стор. 190-210 кримінального провадження). Припинити дослідження доказів, отриманих органом досудового розслідування під час обшуку 09.09.2022 року, проведеного за адресою: місто Дніпро, вулиця Робоча, 73/356, які визнані такими на підставі постанови слідчого ОСОБА_21 від 10.09.2022 року та від 10.01.2022 року та похідних доказів від вилучених речей під час проведеного обшуку: висновок експерта від 09.11.2022 року No265 з додатками, як похідний (Том 2 стор.58-64 кримінального провадження); протокол огляду компакт диску до висновку експерта № 265 від 09.11.2022 р (Том 2 стор. 1-42 кримінального провадження); протокол огляду вилучених під час обшуку речей і документів від 10.09.2022 року, як похідний (Том 1 стор. 190-210 кримінального провадження).

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 підтримав клопотання адвоката ОСОБА_5 . Суду пояснив, що протокол обшуку є основним засобом фіксації слідчої дії, інші відеозаписи є додатками, однак протокол є коротким конспектом відеозапису, який неодноразово переривався.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 підтримала клопотання захисника, просила його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту. Суду пояснила, що протокол обшуку та інші додатки не є недопустимими. Жодний нормативно-правовий акт не вимагає від слідчого фіксувати кожну свою дію в протоколі, для цього є відеозапис. Просила відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одними з основних засад кримінального судочинства є верховенство права, законність, рівність перед законом і судом (ст. 7 КПК України).

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу обшуку від 09 вересня 2022 року, на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2022 року, було проведено обшук у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Речі, які були віднайдені, були поміщені до поліетиленових пакетів та були вилучені.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною 1 ст. 87 КПК України закріплено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частинами 2, 3 ст. 87 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Тобто, ст. 87 КПК України визначений вичерпний перелік з яких підстав внаслідок істотного порушення прав та свобод людини може бути визнаний недопустимий доказ.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Згідно із ч. 2 та ч. 3 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

При цьому системний аналіз ст. 89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК.

Існує також умовно недопустимі докази, допустимість чи недопустимість яких визначається судом у кожному конкретному випадку в залежності від встановлених обставин кримінального провадження. Саме тому, процесуальну конструкцію «очевидна недопустимість доказу», слід розглядати крізь призму положень інституту доказового права у його нерозривному зв`язку з кримінально процесуальними правовідносинами.

Аналогічна позиція викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі № 223-1446/0/4-12 від 05 жовтня 2012 року «Про деякі питання порядку здійснення судового розгляду в судовому провадженні у першій інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», де зазначено, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК України) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (п. 8).

Отже, для того, щоб вирішити у даному випадку питання про те, чи є недопустимими зазначені вище докази слід з`ясувати, чи мало місце порушення прав та свобод людини під час отримання останніх. Колегією суддів встановлено, що обшук за адресою АДРЕСА_1 , було проведено на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2022 року.

Клопотання захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 зводиться до оцінки процесуальних порушень, вчинених під час проведення слідчих дій, проведених на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2022 року, тобто з дотриманням вимог КПК України, а за таких обставин не є очевидно недопустимими.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні в клопотанні, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, оскільки можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначених в ньому доказу.

Оскільки судом не встановлено очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження, то у суду відсутні підстави визнати недопустимим вищевказані докази, на які вказує захисник у своєму клопотанні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 86, 89, 350, 371,372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказу очевидно недопустимим у кримінальному провадженні № 0000039 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3