Справа № 214/2711/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника - ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання захисника, в якому вона просить: змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби.

В обґрунтування клопотання навела наступне. Обвинувачений ОСОБА_5 вже тривалий час перебуває під вартою (з 2022 року по теперішній час). Вважає, що на даний час є підстави для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Стсосовно ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 не має намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду, жодного доказу про такий намір стороною обвинувачення не надано. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки: матір похилого віку, є військовозобов`язаним. Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу. Вказує, що під час вирішення питання про зміну запобіжного заходу суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначенихКПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини. Просить зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені уст. 177 КПК. При розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України"-1). Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

Захисник у судовому засіданні підтримала клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 , підтвердивши зміст свого клопотання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання про зміну йому запобіжного заходу. Також пояснив, що визнає свою вину повністю, бажає укласти угоду про визнання винуватості. Вважає, що визнання ним винуватості, бажання укласти угоду про визнання винуватості, знижують ризики, які визначалися при продовженні строку тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор пояснив, що при вирішенні клопотання покладається на думку суду.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , підлягає задоволенню. При цьому, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони захисту, має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Згідно ст. 201 КПК України, обвинувачений, його захисник, мають право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Стаття 29 Конституції України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканність. Заарештовувати або тримати під вартою особу можна лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, суд має право зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю; зазначені обов`язки, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, суд також враховує, що по справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини 10 лютого 2011 року висловив думку про те, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, рівня переконливості аргументів заявника, викладених в його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Обговорюючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ст.185 ч.4 КК України, який є умисним тяжким злочином, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавленням волі. 7 травня 2023 року строк тримання під вартою обвинуваченого був продовжений до 17 липня 2023 року. На час продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 заперечував причетність к вчиненню правопорушення, в якому обвинувачується.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд прийшов до переконання, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений може вчинити новий злочин; переховуватись від суду; продовжити злочинну діяльність.

Отже, суд приходить до переконання, що у судовому засіданні встановлено, що після продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, ступень ризиків, які були встановлені судом, змінився. При цьому суд бере до уваги, що обвинувачений визнає свою вину, що можна розцінити як щире каяття, що він бажає укласти угоду про визнання винуватості.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що необхідність у такому запобіжному заході як тримання під вартою відпала, процесуальну поведінку ОСОБА_5 забезпечить запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю, а тому відносно обвинуваченого належить змінити раніше обраний запобіжний захід.

Суд вважає, що на обвинуваченого з урахуванням визначених ризиків, необхідно покласти наступні обов`язки: не відлучатися без дозволу суду за межі місця проживання повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації; на спілкуватися зі свідками по справі.

Дійшовши висновку про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 , суд також враховує, що сторона обвинувачення не довела, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не буде достатнім для запобіганню визначених судом ризиків.

Керуючись ст.ст. 369-372, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який полягає в забороні ОСОБА_5 з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. залишати житло будинок АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, а саме: з 27 червня 2023 року по 25 вересня 2023 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- не відлучатися без дозволу суду за межі с. Садове Криворізького району Дніпропетровської області;

- повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації;

- прибувати за першим викликом до суду на визначений час;

- не спілкуватися зі свідками по даній справі;

Зазначені обов`язки покладаються на ОСОБА_5 строком з 27 червня 2023 року по 25 вересня 2023 року.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 електронний засіб контролю.

Виконання ухвали покласти на начальника Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти негайно, в залі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_6