Дата документу 20.07.2023 Справа № 333/4611/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний №333/4611/23 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/420/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, військовослужбовця, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0000526, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб до 15 години 00 хвилин 05 серпня 2023 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що з врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в період воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід - у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою слідчого судді, оскільки вона винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним його застосуванням, а висновки суду не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Вважає, що до підозрюваного цілком можливо було б застосувати особисте зобов`язання, не порушуючи норм КПК України.

Судом не взято до уваги те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, є учасником бойових дій, стійкі соціальні зв`язки, хвору матір 1948 р.н., яка мешкає разом з ним, характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, бажає служити в лавах ЗСУ та захищати Україну, добровільно прийшов до прокуратури та до суду на розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу.

Посилається на те, що прокурором жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України, не доведений. Підозрюваному немає сенсу переховуватись, оскільки він визнає свою вину в інкримінованому йому правопорушенні.

На думку захисника, жодним чином не обґрунтовано та прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам.

Вважає, що суд, не дивлячись на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, порушив вимоги ст.183 КПК України, при тому, що прокурором не доведено жодного факту на підтвердження наявності ризиків, та не зазначено неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, зазначає, що свідки даного кримінального правопорушення вже допитані, ризик впливу на інших учасників кримінального провадження відсутній та є лише припущенням.

Вказує, що ризик призначення тяжкого покарання не може бути підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку апелянта, існують підстави для обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Вважає, що тримання під вартою ОСОБА_6 незаконне, жоден ризик, передбачений ст.177 КПК України, не доведений.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_10 звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з погодженим із прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Згідно з матеріалами клопотання, наказом командира військової частини від 07 червня 2022 року № 27 о/с ОСОБА_6 призначено на посаду командира 2 відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти (з охорони певного об`єкта) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з охорони та оборони об`єктів державного значення) військової частини Національної гвардії України. Відповідно до наказу командира військової частини від 07 червня 2022 року № 155, ОСОБА_6 вважається таким, що приступив до виконання обов`язків по посаді.

20 жовтня 2022 року, за сімейними обставинами, відповідно до наказу командира військової частини від 20 жовтня 2022 року №275, молодший сержант ОСОБА_6 вибув у відпустку та з дозволу командування залишив місце несення військової служби - місце дислокації підрозділу військової частини, з якого зобов`язаний був прибути о 08 годині 23 жовтня 2022 року.

23 жовтня 2022 року, о 08 годині, молодший сержант ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою ухилення від проходження військової служби, не з`явився з відпустки на службу - до місця дислокації підрозділу військової частини та до теперішнього часу ухиляється від проходження військової служби, свої службові обов`язки не виконує, час проводить на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймає та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляє, тим самим незаконно перебуває за межами військової частини.

Таким чином, 23 жовтня 2022 молодший сержант ОСОБА_6 , умисно, в умовах воєнного стану, з метою ухилення від проходження військової служби, будучи зобов`язаним з`явитися на військову службу - до місця дислокації підрозділу військової частини, до нього не з`явився та до теперішнього часу обов`язки військової служби не виконує, до місця несення військової служби безпідставно не прибуває, проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживає жодних заходів для з`явлення до місця військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового та цивільного управління, за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_6 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.4 ст.408 КК України - дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

29 травня 2023 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

У той же день письмове повідомлення про підозру, відповідно до вимог чинного законодавства, направлено за останнім відомим місцем мешкання ОСОБА_6 - за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із письмовим повідомленням про підозру, ОСОБА_6 направлені повістки про його виклик в якості підозрюваного на 10:00 год. 05, 06, 07 червня 2023 року для участі у проведенні слідчих та процесуальних дій.

Крім того, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , разом із повістками про його виклик в якості підозрюваного направлено за місцем його роботи - до військової частини.

05 червня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя в цілому дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, прокурора, слідчого та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , яке є особливо тяжким злочином, дані про особу підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачено суворе покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк - від п`яти до дванадцяти років.

Обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється та підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, існують, а саме ризики: можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя врахував ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та його фактичні обставини, суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, дані про особу підозрюваного, також враховано вік підозрюваного та дані про його соціальні зв`язки.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного задля запобігання встановленим ризикам.

В ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких суд дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Вказані висновки слідчого судді стороною захисту не спростовані з наданням відповідних доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника підозрюваного, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що обраний запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваного слід було б застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки він не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків або вчиняти інше кримінальне правопорушення, колегія суддів звертає увагу на таке.

Дійшовши правильного висновку про обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_6 , та ризиків, про які ідеться в клопотанні, і про недостатність застосування інших запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, слідчий суддя звернув увагу і на положення ч.8 ст.176 КПК України, згідно з якими, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Також, згідно з вимогами ч.4 ст.183 КПК України, при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя не визначив розмір застави, належним чином вмотивувавши своє рішення, з яким погоджується і колегія суддів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Разом з цим, після повідомлення підозрюваним у судовому засіданні апеляційного суду про те, що він має незадовільний стан здоров`я, проте належного обстеження та лікування в умовах слідчого ізолятора не отримує, колегія суддів, в порядку ст.206 КПК України, з метою недопущення порушення конституційних прав обвинуваченого, постановила ухвалу, якою доручила начальнику Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області організувати здійснення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_6 та за потреби забезпечити належне лікування останнього.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0000526, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб до 15 години 00 хвилин 05 серпня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4