Провадження № 1-кс/947/6091/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000544 від 30.03.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 361-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , приблизно у вересні 2020 року, більш точна дата та час невстановлені, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ за рахунок систематичного вчинення кримінальних правопорушень на території України, будучи раніше причетним до вчинення аналогічних, умисних злочинів, усвідомив для себе порядок, схему та процедуру реалізації протиправної діяльності, розробив план вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним виготовленням та підробленням офіційних документів, таких як: свідоцтва про реєстрації транспортних засобів, водійські посвідчення, картки водія та свідоцтва про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв.

Розуміючи, що реалізація злочинного плану, направленого на систематичне виготовлення та збут підроблених офіційних документів на території України потребує залучення інших осіб, які будуть діяти за вказівками організатора незаконної діяльності та будуть об`єднані загальною метою отриманням незаконного прибутку, ОСОБА_7 , приблизно в вересні-жовтні 2020 року, залучив як виконавців своїх знайомих, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 та інших невстановлених осіб.

Після чого, об`єднавшись у групу з розподілом ролей та функції кожного з її учасників, зазначені особи дали свою добровільну згоду на участь у протиправній діяльності під керівництвом ОСОБА_7 .

Надалі ОСОБА_7 , з метою розширення своєї протиправної діяльності, а також збільшення незаконного прибутку за рахунок реалізації більшого об`єму незаконно виготовлених підроблених документів, діючи відповідно до визначеної собі ролі керівника, прийняв рішення розвинути створену ним групу шляхом залучення до її складу як виконавців інших осіб.

ОСОБА_7 як організатор, з метою підготовки до вчинення злочинів та дотримання співучасниками заходів конспірації для протидії викриттю правоохоронним органами, розробив загальний план дій учасників злочинної групи, направлених на досягнення єдиного злочинного результату, який довівусім членам організованої ним групи.

Так, з метою конспірації, створення уяви справжності підроблених документів та для забезпечення високого рівня якості підроблених документів, організатор ОСОБА_7 , використовуючи корупційні зв`язки з працівниками органів виконавчої влади, систематично отримував інформацію (серії, номери, дати видачі відповідних документів, категорії та інші реквізити свідоцтв про реєстрацію ТЗ та посвідчень водіїв) з баз даних Головного сервісного центру МВС України та систем Інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України, налагодивши таким чином одержання даних щодо облікових карток власників транспортних засобів та осіб, яким видані посвідчення водія, яку в подальшому члени створеної та керованої ним організованої групи вносили до підроблених офіційних документів, з метою їх подальшого збуту.

З метою конспірації своєї діяльності, ОСОБА_7 , усвідомлюючи можливі наслідки та відповідальність за вчиненні злочини, визначив спосіб вчинення збуту підроблених документів шляхом проведення безконтактного замовлення через спеціально створені невстановленою особою веб-сайт у мережі Інтернет з наступними доменними іменами: «Avtouspih.com» (створений 07.10.2020), «autodoks.online»(створений 01.11.2021), «autodoks.com.ua»(створений 01.11.2021) та «documents.com.ua»(створений 08.11.2021),адміністрування якого здійснював член організованої групи ОСОБА_8 , а оплату за послуги реєстрації доменних імен ОСОБА_11 .

Для отримання оплати за підроблені посвідчення водія та передачі їх клієнтам ОСОБА_7 , як організатор злочинного угрупування обрав послуги ТОВ «Нова Пошта» та ТОВ «НоваПей», зокрема покупець, отримуючи посилку з підробленим посвідченням водія, здійснює оплату, використовуючи функцію «накладений платіж».

Крім того, з метою конспірації та приховування анкетних даних членів організованої групи, які здійснюють поштові відправлення підроблених документів, організатор групи ОСОБА_7 спільно з невстановленою особою, у період з березня по квітень 2022 року, підшукав щонайменше 70 осіб, які за грошову винагороду 500 гривень, у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , оформили довіреності, якими уповноважили ОСОБА_9 та ОСОБА_11 отримувати грошові кошти (перекази) у всіх пунктах надання фінансових послуг ТОВ «НоваПей», які ОСОБА_7 передав членам організованої групи ОСОБА_9 та ОСОБА_11 для використання під час відправлення підроблених документів замовникам, а також для отримання грошових коштів, які надходили за збут підроблених документів за системою розрахунків ТОВ «НоваПей».

Також, в січні 2021 року, більш точна дата та час невстановлені, організатор ОСОБА_7 , діючи відповідно до плану злочинної діяльності та обраної собі ролі організатора, підшукав особу, яка має навики у сфері комп`ютерних технологій та інтернет-маркетингу, а саме: ОСОБА_15 , якого залучив до складу організованої ним групи, в ролі виконавця та визначив його функції.

Так, ОСОБА_15 , починаючи з січня 2021 року систематично створював облікові записи у соціальній мережі «Instagram», за допомогою яких напрацьовував клієнтську базу потенційних покупців підроблених документів. Зокрема, ОСОБА_15 використовуючи рекламні платформи у соціальній мережі «Instagram», які охоплюють чисельний сегмент аудиторії, розміщував інформацію щодо продажу водійських посвідчень, чим забезпечував постійний потік клієнтів та, як наслідок, одержання стабільного прибутку членами організованої ОСОБА_7 групи.

Діючи на виконання своїх функції та ролі, член організованої групи ОСОБА_15 спілкувався з особами, зацікавленими в придбанні підроблених водійських посвідчень, надсилаючи текстові повідомлення у внутрішньому месенджері соціальної мережі «Instagram» «Direct», надавав останнім детальну інформацію щодо вартості, строків та способу придбання таких документів, акумулював отримані замовлення на виготовлення підроблених документів, а саме: збирав анкетні дані та фотозображення осіб, які замовляли підроблені документи, зразки їх підписів, а також ідентифікаційні дані транспортних засобів для виготовлення підроблених свідоцтв про реєстрацію таких транспортних засобів та передавав їх ОСОБА_8 та ОСОБА_7 для подальшого використання таких даних під час виготовлення відповідних підроблених документів.

Також, для збільшення кількості клієнтів потенційних покупців підроблених посвідчень водія та інших офіційних документів, за вказівкою ОСОБА_7 , члени організованої групи ОСОБА_12 та ОСОБА_5 у соціальних мережах (Фейсбук та Instagram) систематично здійснювали рекламу веб-сайтів «Avtouspih.com», «autodoks.online», «autodoks.com.ua» та «documents.com.ua», а також облікових записів, створених ОСОБА_15 .

Крім того, з метою забезпечення функціонування створеного ним злочинного угрупування, ОСОБА_7 в липні 2021 року орендував приміщення кв. АДРЕСА_3 , а 30.11.2021 року за вказівкою останнього ОСОБА_10 орендовано нежитлове приміщення АДРЕСА_4 , в яких ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими членами організованої групи розмістили обладнання, необхідне для здійснення протиправної діяльності (принтери, комп`ютерну техніку, ламінатори, тощо), а також підроблені бланки посвідчень водія та голографічні плівки, облаштувавши таким чином місце для виготовлення підроблених документів з метою їх подальшого збуту.

Також, приблизно з липня 2021 року організатор ОСОБА_8 надав приміщення квартири АДРЕСА_5 , яка перебуває у його користуванні, для облаштування у зазначеному приміщенні додаткового місця для виготовлення підроблених документів.

Грошові кошти, отримані від виготовлення та збуту підроблених документів, ОСОБА_7 , як організатор розподіляв між всіма її членами наступним чином: частину коштів переводив на банківські рахунки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та іншим невстановленим особам у якості оплати за злочинну діяльність; частина коштів використовувалась для забезпечення функціонування організованої ним групи, зокрема оплату за користування доменними іменами створених веб-сайтів, закупівлі оргтехніки, витратних матеріалів, бланків, плівок з захисними голографічними елементами, тощо, необхідних для виготовлення підроблених документів, а також вирішення побутових потреб.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та інші невстановлені особи за період часу з жовтня 2020 року до травня 2022 року діючи у складі організованої групи скоїли ряд умисних злочинів,пов`язаних з виготовленням підроблених документів.

Так, у ході досудового розслідування зафіксовано 148 епізодів збуту підроблених членами організованої ОСОБА_16 групи водійських посвідчень з підробленим захисним голографічним елементом.

28.03.2023 року складено письмове повідомлено про підозру відносно ОСОБА_5 .

15.05.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 3 ст. 199 КК України, за кваліфікуючими ознаками: виготовлення, зберігання підроблених голографічних елементів, вчинені організованою групою;

-ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, збут такого документа, вчинені повторно, вчинені організованою групою;

-ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 361-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене організованою групою.

Слідчий за погодження з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання наявністю необхідності запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні:

Прокурор клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі, зазначивши, що підозрюваний вже фактично здійснював спроби переховування від органів досудового розслідування, у зв`язку із чим останнього було оголошено у розшук.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що підозра є необґрунтованою, його підзахисний не має жодного відношення до вказаних кримінальних правопорушень, обставини зазначені стороною обвинувачення не підтверджуються жодним належним доказом, клопотання є формальним так як ризики, викладені в ньому є необґрунтованими.

Так, адвокат ОСОБА_4 спростовує твердження прокурора щодо переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування, оскільки підозрюваний не укривався від органу досудового розслідування, оскільки станом на 03.04.2023 року матір`ю ОСОБА_5 ОСОБА_17 було скеровано до СУ ГУНП в Одеській області заяву, у якій вона повідомила, що син територіально знаходиться у іншій області України та проходить підготовку для вступу у ЗСУ, крім того, 20.04.2023 року сам ОСОБА_5 звернувся до органу досудового розслідування із клопотанням, в якому повідомив про готовність прибути до слідчого. Захисник також зауважив, що вищевказані обставини проігноровані стороною обвинувачення при складанні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, захисник зазначив, що ризики, передбачені п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, викладені у клопотанні, є недоведеними, виходячи з наступного. Досудове розслідування означеного кримінального провадження здійснюється протягом тривалого часу, а тому всі можливі слідчі дії вже проведені та кримінальне провадження відносно організатора та інших осіб скеровано до суду, крім того, відомості щодо вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення сторона обвинувачення жодним чином не підтверджує.

Адвокат ОСОБА_4 також зауважив, що заявлений стороною обвинувачення розмір застави як альтернативний запобіжний захід є непомірним для його підзахисного з огляду на його майновий стан.

З огляду на вищевикладене, захисник просив відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення.

Підозрюваний зазначив, що з підозрою не згоден, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали, надані сторонами в судовому засіданні, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 15.05.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361-2 КК України.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаних кримінальних правопорушень підтверджується здійсненими тимчасовими доступами до інформації; проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями, зокрема: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; аудіо, відеоконтроль особи; візуальне спостереження за особою, контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки; висновками експертів, допитами свідків, проведеними обшуками,речовими доказами та їх оглядами, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, враховуючи те, що ОСОБА_5 на теперішній час обґрунтовано підозрюється у вчиненні, у тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, правопорушення слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя враховує доводи захисника з приводу того, що в рамках означеного кримінального провадження проведено повний комплекс слідчих дій, щодо організатора та інших причетних до вчинення означених кримінальних правопорушень осіб обвинувальний акт направлено до суду, у зв`язку із чим, на думку слідчого судді, вірогідність перешкоджання кримінальному провадженню з боку підозрюваного ОСОБА_5 на є на теперішній час є мінімізованою.

Водночас, слідчий суддя вважає не обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на наступне. Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, крім того, стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів того, що є підстави вважати, що на даний час перевіряється обставини того, що підозрюваний може мати відношення до скоєння ще інших кримінальних правопорушень.

Разом з тим, попри вищевказані встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_5 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя надає належну правову оцінку обставинам ймовірного вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також відомостей щодо його особи, а саме як встановлено в судовому засіданні підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання на території м. Одеси, що в сукупності, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зокрема, зобов`язання підозрюваної цілодобово не залишати приміщення власного домоволодіння, унеможливить вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу підозрюваним на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню в якому підозрюється.

В свою чергу покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 184 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000544 від 30.03.2023 року відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 16.06.2023 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 16.06.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1