Справа № 634/417/22
Провадження № 1-кп/634/8/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2023смт Сахновщина Харківської області

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого- ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сахновщина матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244 від 17.05.2022 року за звинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лигівка, Сахновщинського району, Харківської області, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.04.2022 року близько 13.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , маючи мету на спричинення тілесних ушкоджень, на грунті виниклих неприязних відносин, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, реалізуючи які, підійшов до ОСОБА_7 , після чого схопив її обома руками за шию, а потім, схопивши лівою рукою за волосся, нахилив голову потерпілої до земляної поверхні та наніс приблизно 4-6 ударів кулаком правої руки в область голови та один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя, а саме в нижню губу.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_7 відповідно до висновку судово-медичної експертизи спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, садна та синець голови, рана нижньої губи. Вказані ушкодження по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений провину та заявлений цивільний позов не визнав, пояснення надати відмовлявся, але у подальшому пояснив, що конфлікт триває із потерпілою деякий проміжок часу. Так, він впродовж певного часу проживав із матір`ю потерпілої у її будинку. Після смерті матері потерпілої продовжує жити у вказаному будинку. Оскільки, потерпіла, яка є донькою померлої, на даний час займається оформленням спадщини, у них виник конфлікт у зв`язку з тим, що він проживає у спірному будинку. За життя матері потерпілої обвинувачений самостійно займався господарством, потерпіла участі в утриманні господарства не приймала. Так, 03.04.2022 року близько 13.00 год. обвинувачений знаходився у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , помітившичерез вікно ОСОБА_7 та її доньку, які поралися по господарству на прибудинковій території спірного домоволодіння, загрібали листя, на що ОСОБА_8 вийшов до них і вказав їм, що буде сам поратися по господарству, але ОСОБА_7 розпочала бійку з ним, схопила за шиворіт, донька її стояла та кликала сусідів. ОСОБА_8 лише забрав граблі, якими потерпіла намагалася його вдарити. ОСОБА_7 він не бив, а саме: не хапав її обома руками за шию, не хапав лівою рукою за волосся, нахиливши голову потерпілої до земляної поверхні та не наносив приблизно 4-6 ударів кулаком правої руки в область голови та один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя, а саме в нижню губу.

Разом з тим, незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, суд вважає, що вина обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підтверджується сукупністю наступних доказів.

Так, потерпіла у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений з 2008 року проживав з її матір`ю у будинку за адресою: АДРЕСА_1 ,який належав останній. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати потерпілої померла. Конфлікт з обвинуваченим виник саме через оформлення спадщини на спірний будинок, у якому продовжує проживати обвинувачений. Вважає, що обвинувачений не має права проживату у будинку після смерті її матері, хоча у неї відсутні правоустановлюючи документи. Обвинувачений погрожував вбивством, якщо потерпіла оформить спадщину на себе. 03.04.2022 року потерпіла запитала дозволу у старости села на прибирання прибудинкової території спірного домоволодіння й у той же день здійснювала прибирання прибудинкової території домоволодіння за вищевказаною адресою разом із донькою ОСОБА_9 , її чоловіком ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_10 пішов на роботу, вона залишилася удвох з донькою. Через деякий час ОСОБА_8 вийшов з території домоволодіння до них, спочатку схопив потерпілу обома руками за шию, потім схопивши лівою рукою за волосся, нахилив голову потерпілої до земляної поверхні та наніс приблизно 4-6 ударів кулаком правої руки в область голови та один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя, а саме в нижню губу. Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпіла мала погане самопочуття, а саме головний біль, запаморочення, нудоту, але звернулася до лікарні лише через два дні, коли почалася блювота. Просить стягнути у рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 3970 грн. 00 коп, що підтверджується наданими квитанціями за придбання ліків, а також моральну шкоду у розмірі 40000, 00 грн, яку обгрунтовує, погіршеним станом здоров`я, постійне перебування у стресовому стані, пригніченості, оскільки обвинувачений проживає з нею в одному селі та може в будь-який момент розправитися з нею. Через отримані тілесні ушкодження не змогла виконати весняні господарські та польові роботи, що приносять їй основний дохід.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що є донькою потерпілої, 03.04.2022 року приблизно 10.00 год. вони разом з матір`ю та її чоловіком ОСОБА_10 із дозволу старости села прибирали прибудинкову територію домоволодіння померлої бабусі за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав за життя бабусі і на даний час продовжує проживати обвинувачений. Десь о 13.30 год цього ж дня, коли ОСОБА_10 пішов на роботу, з двору до них вийшов ОСОБА_8 , запитавши, що вони роблять. Далі обвинувачений, підійшовши до потерпілої, вихопив у неї граблі, якими вони прибирали подвір`я, лівою рукою, тримаючи її за шию, почав душити, а правою рукою наніс десь три удари по голові. Інших свідків даної події вона не бачила, але короткий проміжок часу з початку конфлікту знімала на телефон, а потім припинила, так як мусила зупиняти бійку. Після того, як вона вдарила ОСОБА_8 по спині і зап`ястю, останній відпустив потерпілу. Свідок та потерпіла направилися до дому, де повідомили про інцидент старосту та поліцію, а потерпіла звернулася до лікарні.

Свідок ОСОБА_10 , який є чоловіком свідка ОСОБА_9 , по факту подій 03.04.2022 року пояснив, що безпосереднім очевидцем подій не був. При цьому вказав, що вранці 03.04.2022 року вони дійсно разом з дружиною та потерпілою ОСОБА_7 прибирали прибудинкову територію спірного домоволодіння, у якому на даний час проживає обвинувачений, у подальшому свідок пішов на роботу. Про подальші обставини справи дізнався від дружини, яка телефоном повідомила про спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Також зазначив, що у потерпілої були наявні тілесні ушкодження на грудях та шиї, вона проходила лікування у Сахновщинській ЦРЛ.

Свідок ОСОБА_11 , яка є старостою Лигівського старостинського округу Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, пояснила, що конфлікт між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим виник через домоволодіння, в якому проживала померла мати потерпілої, яка була співмешканкою обвинуваченого. Правоустановлюючих документів у покійної матері потерпілої на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,не було. Конфлікт між обвинуваченим та потерпілою виник після смерті матері потерпілої у зв`язку із оформленням спадщини. Потерпіла категорично проти того, щоб у спірному домоволодінні продовжував жити обвинувачений. По факту подій 03.04.2022 року пояснила, що безпосереднім очевидцем подій не була, про обставини, вказані в обвинувальному акті знає зі слів ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 . Вказала при цьому, що не заперечувала проти прибирання прибудинкової території спірного домоволодіння ОСОБА_7 , під час якого, зі слів потерпілої та свідка, обвинувачений напав на потерпілу.

Свідок ОСОБА_12 , який був у загоні ТРО, на прохання старости ОСОБА_11 03.04.2022 року поїхав до обвинуваченого до дому за фактом виниклого інциденту. На території домоволодіння не було нікого, нічого особливого не замітив, граблів не було. Після чого направився до потерпілої, яка показала відеозапис, на якому не було видно моменту побиття, тілесних ушкоджень на тілі потерпілої не бачив.

Із матеріалів кримінального провадження №0000244 від 17.05.2022 року вбачається, що 06.04.2022 року ОСОБА_7 звернулася до ВП № 1 Красноградського РВП ГУ НП у Харківській області із заявою про внесення відомостей до ЄРДР за ст. 122 КК України у зв`язку із протиправними діями ОСОБА_8 відносно неї, та визнати відповідно її потерпілою по даному кримінальному провадженні. заяву було зареєстровано у ЄО 06.04.2022 року за № 520.

(а.с. 45-46).

Ухвалою слідчого судді Диканського районного суду Полтавської області від 05.05.2022 року зобов`язано уповноважених осіб ВП № 1 Красноградського РВП ГУ НП у Харківській області невідкладно внести до ЄРДР вдомості за заявою ОСОБА_7 від 06.04.2022 року про вчинення ОСОБА_8 відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 КК України, та розпочати його досудове розслідування.

(а.с.47-50).

З витягу з кримінального провадження №0000244 вбачається, що 17.05.2022 року було зареєстровано кримінальне провадження за ч.2 ст.125 КК України про те, що 17.05.2022 року до чергової частини ВП № 1 Красноградського РВП ГУ НП у Харківській області надійшла копія ухвали слідчого судді Диканського районного суду Полтавської області від 05.05.2022 року про зобов`язання ВП № 1 Красноградського РВП ГУ НП у Харківській області внести до ЄРДР відомості щодо вчинення відносно ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 КК України, у вигляді завдання їй 03.04.2022 року тілесних ушкоджень, а саме струсу мозку та черепно-мозкової травми.

(а.с.44).

Із оглянутого у судовому засіданні відеозапису, який надала потерпіла і який триває 9 секунд, міститься зображення силуетів осіб, при цьому механізм та спосіб завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . ОСОБА_8 не зафіксовано.

(а.с. 56)

Із медичної документації ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_7 звернулася за медичною допомогою 06.04.2022 року о 08.35 год. з приводу отриманої 03.04.2022 року о 13.49 год. травми. Після проведеного огляду було встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, рана нижньої губи, здавлення м`яких тканин шиї. З 06.04.2022 року по 15.04.2022 року ОСОБА_7 знаходилася на стаціонарному лікуванні в КНП «Сахновщинська ЦРЛ» .

(а.с.57-68).

Із висновку експерта № 12-14/40-КР/22 від 06.04.2022 року вбачається, що ОСОБА_7 , 1971 року народження, з урахуванням наданої медичної допомоги, мала ЗЧМТ, струс головного мозку, садна та синець голови, рану нижньої губи. ЗЧМТ з ушкодженням на голові відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я згідно п.п. 2.3.2 а, 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Покази ОСОБА_7 , дані нею у протоколі допиту потерпілого від 19.05.2022 року, про спосіб спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не протирічать даним, отриманим при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_7

(а.с. 69-70).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 23.07.2022 року та фототаблиці до нього вбачається, що вказана процесуальна дія була проведена на території ВП № 1 Красноградського РВП ГУ НП у Харківській області (вул. Поштова, 4, смт. Сахновщина, Красноградський район, Харківська область) за участю потерпілої ОСОБА_7 , її представника ОСОБА_6 , понятих : ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Слідчим експериментом встановлено механізм та спосіб нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .. ОСОБА_7 03.04.2022 року близько 13.00 год. На фототаблицях зображено демонстрацію ОСОБА_7 заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8

(а.с. 71-74).

Із протоколу огляду місця події від 18.11.2022 року та фототаблиці до нього вбачається, що було проведено огляд території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де відбувся конфлікт між обвинуваченим та потерпілою ОСОБА_7 , що мав місце 03.04.2022 року.

(а.с.75-78).

30.11.2022 року ОСОБА_8 у рамках кримінального провадження №0000244 від 17.05.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

(а.с. 79-80).

Таким чином, досліджені докази узгоджуються між собою, є належними.

Так, показання потерпілої та свідка ОСОБА_9 щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілій обвинуваченим фактично узгоджуються між собою та з письмовими доказами і відповідають висновку судово-медичної експертизи.

Доводи обвинуваченого щодо відсутності в його діях складу кримінального правопорушення у зв`язку із тим, що він не наносив удари потерпілій, а лише захищався від неправомірних дій потерпілої шляхом відібрання граблів, суд вважає неспроможними. При цьому суд бере до уваги той факт, що між обвинуваченим та потерпілим триває конфлікт на грунті оформлення спадщини щодо домоволодіння, в якому проживає на даний час обвинувачений. Крім того, суд бере до уваги послідовні дії потерпілої, яка через деякий проміжок часу звернулася до правоохоронних органів та медичного закладу. Показання потерпілої співпадають з показаннями свідка ОСОБА_9 та висновком експерта щодо часу та механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілої. Крім того, даних щодо факту нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченому з боку потерпілого у суду немає, а тому показання обвинуваченого, що потерпіла зі своєї сторони вчиняла проти нього неправомірні дії під час конфлікту суд оцінює критично та не бере їх до уваги.

Твердження обвинуваченого, що потерпілий оговорює його, є неприйнятними та спростовуються поясненнями потерпілого та свідків, які є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, та не викликають у суду сумніву у їх правдивості, та дослідженими судом доказами.

У зв`язку із чим суд розцінює доводи обвинуваченого у частині заперечення своєї провини як вибраний ним спосіб захисту.

Аналізуючи зібрані і перевірені у ході судового слідства докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Провина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю встановлена у ході судового розгляду.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Судом, встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання.

Суд приймає до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, який є проступком, відсутність його щирого каяття, а отже, неусвідомлення неправильність своїх дій, зухвалу поведінку під час судового розгляду.

Так, санкція ч. 2 ст. 125 УКК України передбачає покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Щодо покарання у вигляді громадських та виправних робіт, а також обмеження волі, то така міра покарань не може бути призначена особам пенсійного віку згідно положень ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 57, ч. 3 ст. 61 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 на момент постановлення вироку суду виповнилося повних 61 роки, а тому він є особою пенсійного віку. Отже, до нього не можна застосувати покарання у вигляді виправних та громадських робіт, а також обмеження волі.

Щодо призначення покарання у вигляді арешту, то згідно приписів ч. 1 ст. 60 КК України покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Так, у ході судового розгляду встановлено і не оспорюється сторонами кримінального провадження (потерпілою та обвинуваченим), що за життя мати потерпілої мати проживала у будинку, який їй не належав на праві власності, разом з обвинуваченим з 2008 року. Після смерті матері потерпілої 22.02.2022 року у спірному будинку продовжив проживати обвинувачений. При цьому потерпіла вважає, що він не має права там жити, так як цей будинок у порядку спадкування належить їй, хоча правовстановлюючих документів на цей будинок у неї немає. 03.04. 2022 року вона вирішила прибрати територію біля будинку, про що повідомила старосту села, тоді як ставлення до цього особи, яка з 2008 року проживала у цьому будинку, а саме ОСОБА_8 , не з`ясувала. І вже коли потерпіла з родичами прибирала прибудинкову територію, виникла сварка щодо незгоди обвинуваченого з діями по прибиранню прилеглої території будинку потерпілої з родичами, у результаті чого обвинувачений вчинив дії, внаслідок яких потерпіла отримала тілесні ушкодження.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у судовому засіданні також підтвердили, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілою ОСОБА_7 виник після смерті матері потерпілої, так як на думку потерпілої, обвинувачений не має права проживати у спірному домоволодінні.

Отже, сама поведінка потерпілої, яку з урахуванням обставин справи не можна визнати неправомірною, але вона могла спровокувати конфлікт при викладених обставинах справи, оскільки даних про участь потерпілої у веденні господарства за життя матері у спірному домоволодінні немає.

Тому застосування такої міри покарання як арешт у даному випадку не є співмірним за обставин виниклого конфлікту, оскільки поведінка самого потерпілого слугувала виниклим наслідкам.

Суд, не заперечуючи провини обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні, вважає, що застосування до обвинуваченого покарання у вигляді штрафу, враховуючи майновий стан обвинуваченого, який отримує соціальну пенсію, а отже має дохід, у найвищій межі санкції статті буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Щодо заявленого потерпілим позову, в якому останній просив стягнути з ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 3970 грн. 00 коп., яку він поніс, у зв`язку з витратами на лікування, а також просив стягнути 40000 грн. моральної шкоди, виходжу з наступного.

Частиною 1 статті 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із ч.1ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України);

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо майнової шкоди, то такупозивач обгрунтовує тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 . ОСОБА_7 змушена була понести витрати на придбання ліків в розмірі 3970 грн. 00 коп.

На підтвердження цього ОСОБА_7 надано фіскальні чеки на загальну суму 4712, 70 грн.

Факт перебування на лікуванні та розмір витрат на придбання ліків підтверджується медичною документацією із зазначенням часу перебування на лікуванні, лікарськими призначеннями ліків та медичних препаратів, чеками на придбання ліків та медичних препаратів на загальну суму 4712, 70 грн.

Разом з тим, фіскальні чеки: від 06.04.2022 року на суму 299, 00 грн.; від 06.04.2022 року на суму 913, 00 грн.; від 12.07.2022 року на суму 92,00 грн., суд не бере до уваги у зв`язку із відсутність у них відомостей про придбані препарати. Фіскальний чек від 06.04.2022 року на суму 70 грн. видано за придбання жіночих гігієнічних засобів, а отже, ці витрати не пов`язані з лікуванням.

А тому майнова шкода підтверджена на суму 3338, 70 грн., яка і підлягає стягненню з ОСОБА_8 , оскільки така сума знайшла своє підтвердження документально згідно долучених потерпілим чеків на оплату ліків відповідно лікарськиму призначенню.

Щодо вирішення питання про відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого суд виходить з принципу виваженості, розумності, справедливості та бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість моральних страждань понесених потерпілим у зв`язку із отриманим ушкодженням, майновий стан обвинуваченого та його відношення, як до вчиненого ним правопорушення, так і відношення до самого цивільного позову, а також поведінку самого потерпілого під час виникнення конфлікуту.

У відповідності до ч. 1ст. 1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, на що вказує й постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до роз`яснень вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.5 Постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Суд, ураховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, встановив наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями обвинуваченого і шкодою, заподіяною потерпілому в результаті цих дій, характер немайнових втрат, яких він поніс, зокрема стан його здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також враховуючи, що потерпілому дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, з урахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, враховуючи саму поведінку потерпілого до передування обставин, викладених у вироку суду, яка частково спровокувала виникненню конфлікту, а також щодо обгрунтованості й доведеності суми моральної шкоди, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-375 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суму у розмірі 3338 грн. 70 коп. (три тисячі триста тридцять вісім грн. 70 коп) грн, а також моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн, а всього 13338 грн. 70 коп. (тринадцять тисяч триста тридцять вісім грн. 70 коп) грн.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя: