Справа № 487/4641/23
Провадження № 1-кп/487/698/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві, кримінальне провадження № 0001193 від 16.07.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, громадянина України, неодруженого, з незакінченою вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України

сторони та інші учасники кримінального провадження:

прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3

захисник адвокат ОСОБА_5

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

29.04.2023 ОСОБА_3 будучи військовозобов`язаним і придатним до військової служби, діючи умисно, усвідомлюючи свої дії, з метою ухилення від призову у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України, не маючи права на відстрочку, без поважних на це причин, отримавши мобілізаційне розпорядження та повістку на відправку до команди НОМЕР_1 , не прибув на вказану дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та призову на військову службу за мобілізацією, чим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, положення Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 336 КК України та визнає його винуватим в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який безпосередньо при допиті під час судового розгляду, пояснив, що він з`явився за викликом до військкомату, пройшов лікарську комісію та отримав розпорядження з`явитися 29.04.2023 до команди А 2407. Строкову службу він раніше не проходив, оскільки був визнаний непридатним за станом здоров`я. До того ж він доглядає за своєю матір`ю, яка хворіє, потребує сторонньої допомоги та оформлює інвалідність. Інших родичів не має. Тому 29.04.2023 до військкомату не з`явився. У скоєному щиро розкаявся.

Викладенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження встановлених обставин кримінального провадження, оскільки вони отримані судом при його безпосередньому допиті, є чіткими та послідовними, що свідчить про повне розуміння останнім пред`явленого та визнаного судом доведеним обвинувачення.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують ОСОБА_3 .

За положеннями ст. 9 Конституції України, ч. 2 ст. 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, викладену у справі «Еззе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Так ОСОБА_3 з урахуванням приписів ст. 12 КК України, вчинено нетяжкий злочин.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості та вимог, щодо індивідуалізації та достатності покарання для виправлення засудженого та запобігання скоєнню ним нових злочинів, з врахуванням вищезазначених обставин, суд при обрані виду та міри покарання, вважає за необхідне та достатнє призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ст. 336 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості та його відношення до скоєного, враховуючи що ОСОБА_3 є єдиною особою, що здійснює догляд за хворою матір`ю, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків визначених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

У кримінальному проваджені процесуальні витрати, визначені положенням ст. 118 КПК України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на один рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1