Справа № 944/4372/23
Провадження №1-кп/944/997/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові, кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань

№0000114 від 15.03.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Неполоківці Чернівецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2022року до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням та покладення обов"язків, передбачених ст.76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 під час проходження військової служби за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, без поважних причин самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 у період з 03.01.2023 по 06.06.2023 і не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем проживання.

06.06.2023 співробітниками військової служби правопорядку обвинувачений ОСОБА_4 був доставлений до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за адресою: вул.М. Кривоноса, 6, м. Львів.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини в умовах воєнного стану, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, застосувати до нього вимоги ст.69 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. Просить суворо не карати, застосувати до нього вимоги ст.69 КК України.

Як встановлено у судовому засіданні, покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини провадження і судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З врахуванням наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні військової частини, в умовах воєнного стану, доведена повністю, а його дії за ч.5 ст.407КК України кваліфіковано вірно.

Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно вимог ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд, суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та враховує обставини кримінального правопорушення, наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь тяжкості, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину та відсутність заподіяної шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

З урахуванням наведеного обвинуваченому слід призначити покарання у межах санції ч.5 ст.407 КК України за якими кваліфіковано його діяння у виді позбавлення волі оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігатиме вчиненню ним нових злочинів у майбутньому, оскільки обвинувачений вчинив дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку за вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2022року, тобто належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а тому не має підстав для застосування ст.69 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України під час іспитового строку за вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2022року, остаточне покарання слід призначити з врахуванням вимог ч.1 ст.71 КК України.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПКУкраїни, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком суду частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 квітня 2022року, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 встрок відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 07 червня 2023року.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 07 червня 2023року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, захиснику.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: ОСОБА_1