ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3502/23 Номер провадження 11-сс/814/637/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваногоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 25 квітня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2023 року за №0000015, задоволено частково клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтава) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, а саме до 23 травня 2023 року, підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Зеленківка Полтавського р-ну Полтавської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , судимому

30 вересня 2022 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч.5 ст.407 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненому від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.

Відмовлено в іншій частині клопотання.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість передбаченого за його вчинення покарання, особу підозрюваного та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 25 квітня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що стороною обвинувачення не доведено: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, існування заявлених у клопотанні ризиків, та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, який має: міцні соціальні зв`язки, малолітню дитину, цивільну дружину, батька-пенсіонера на утриманні, незадовільний стан здоров`я, бажає захищати й захищав Україну, раніше працював у органах внутрішніх справ, характеризується позитивно, дотримувався належної процесуальної поведінки в попередньому кримінальному провадженні.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтава) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2023 року за №0000015 (а.п.7).

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем у військовому званні «сержанта», проходячи на підставі наказу командира військової частини № НОМЕР_1 від 18 травня 2022 року військову службу у військовій частині на посаді водія 3 відділення 2 взводу автомобільної роти, в умовах воєнного стану з метою ухилитись від військової служби без дозволу командування й поважних причин не прибув 07 лютого 2023 року о 07 годині 40 хвилин на ранкове шикування та самовільно залишив військову частину, після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи заходів для повернення у військову частину й не повідомляючи про своє місцезнаходження органи військового або цивільного управління, до його виключення 21 лютого 2023 року зі списків військової частини.

24 квітня 2023 року слідчий ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором ОСОБА_6 , повідомив ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України - дезертирства, а саме самовільного залишення військової частини з метою ухилитись від військової служби в умовах воєнного стану (а.п.72-79).

25 квітня 2023 року слідчий ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і неможливістю інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам (а.п.1-84).

Так, слідчий суддя, задовольняючи частково наведене клопотання, застосував ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів та розмір застави не визначав.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

За практикою Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Як видно з матеріалів провадження, необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з цим, розглядаючи клопотання про застосування підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 може: незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання винуватим - від 5 до 12 років позбавлення волі, особу підозрюваного та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного вище особливо тяжкого злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні вагомими доказами, зокрема даними: протоколів допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (військовослужбовців) з додатком від 30 березня 2023 року та 04 квітня 2023 року, які підтвердили те, що підозрюваний, обіймаючи посаду водія 3 відділення 2 взводу автомобільної роти військової частини, 07 лютого 2023 року о 07 годині 40 хвилин не з`явився на ранкове шикування та затим самовільно залишив військову частину, до якої не повертався, причини своєї відсутності в частині не повідомив і широкомасштабними пошуковими заходами, в тому числі за адресою проживання останнього, його місцезнаходження не було встановлене (а.п.33-38, 42-47); доповіді про факт самовільного залишення військової частини та акту службового розслідування від 17 лютого 2023 року, за змістом яких військовослужбовець ОСОБА_8 - водій 3 відділення 2 взводу автомобільної роти військової частини, без дозволу командування й поважних причин не прибув на зазначене вище шикування та затим самовільно залишив військову частину, станом на час проведення службового розслідування обов`язки військової служби не виконував, на телефонні дзвінки не відповідав, не вживав заходів для повернення у військову частину й не повідомляв про своє місцезнаходження органи військового або цивільного управління, про що свідчать результати застосованих щодо нього пошукових заходів (а.п.13-19); медичної довідки військової частини « НОМЕР_2 », згідно з якою підозрюваний перебував на лікуванні лише в червні 2022 року (а.п.21); витягу з наказу командира військової частини « НОМЕР_2 » №70 від 06 березня 2023 року, на підставі якого ОСОБА_8 звільнено з посади й виключено зі списків цієї військової частини з 21 лютого 2023 року (а.п.32); протоколу затримання підозрюваного 24 квітня 2023 року не за місцем розташування військової частини (а.п.62-66), та іншими доказами, долученими до матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Ураховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження в даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. За практикою Європейського суду з прав людини, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в досліджуваній ситуації, а тому доводи захисника про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри є безпідставними.

У свою чергу, із урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності у даному кримінальному провадженні встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Наявні у справі факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може: незаконно впливати на свідків, які переважно є військовослужбовцями, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що, в свою чергу, дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

За матеріалами справи підозрюваний судимий за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України - самовільного залишення військової частини/місця служби, та підозрюється у вчиненні аналогічного за характером особливо тяжкого злочину в період іспитового строку, має на утриманні цивільну дружину, малолітню дитину, батька, який отримує пенсійне забезпечення за віком (а.п.91, 97-98, 113), за місцем проходження військової служби характеризується негативно, порушував військову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, схильний до вживання алкогольних напоїв (а.п.22); на обліку в лікаря-психіатра не перебуває (а.п.25), з 12 до 21 липня 2022 року знаходився на обліку в лікаря-нарколога з приводу психічних і поведінкових розладів унаслідок вживання алкоголю (а.п.26), з 2001 до 2003 року працював у органах МВС України (а.п.101).

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, що в умовах воєнного стану має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений створенням загрози заподіяння тяжких і невідворотних наслідків невизначеному колу осіб, зниженням рівня бойової готовності військової частини, дані про особу підозрюваного в їх сукупності, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , що також убачається з положень ч.8 ст.176 КПК України, в силу яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З викладеного вище вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, й зазначені обставини підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й домашнього арешту в нічний період доби, як просить сторона захисту.

Усупереч доводам апеляційної скарги, даних (медичних висновків) про неможливість перебування підозрюваного під вартою перевіркою матеріалів провадження та наданих стороною захисту відомостей не встановлено. Водночас відповідно до ст.49 Конституції України ОСОБА_8 не обмежений у реалізації права на охорону здоров`я шляхом звернення за медичною допомогою до адміністрації установи, в якій він утримується.

Абзацом 3 ч.4 ст.183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Ураховуючи встановлений слідчим суддею ряд ризиків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, обставини інкримінованого ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, наведені вище обставини, передбачені ст.178 КПК України, то невизначення слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали розміру застави підозрюваному, як наслідок, є правильним.

Тому, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 25 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4