Справа № 308/2828/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000086 від 17 лютого 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000086 від 10 лютого 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обгрунтування вимог клопотання прокурор посилається на те, що 16 лютого 2023 року в чергову частину ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення Закарпатської митниці № 031, в якому містяться відомості про те, що 11.02.2023 в зону митного контролю на ділянку «Виїзд з України» на смугу червоний коридор, вантажний напрямок», пункту пропуску «Тиса» Закарпатської митниці заїхали вантажні транспортні засоби в яких переміщувався вантаж відправника ТОВ «Дільрабо», та керівником вище зазначеного товариства, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів, було надано підроблені документи, а саме фіто санітарні сертифікати.

17 лютого 2023 року дані відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурор вказує на те, що 16 лютого 2023 року в ході проведення огляду місця події за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Чопська територіальна громада, село Соломоново (міжнародний пункт пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)», було вилучено: фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787793 від 07.02.2023 на 1 арк. та фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787795 від 08.02.2023 на 1 арк., які упаковано до спеціального паперового конверту «Національна поліція України Слідче Управління», скріпленого підписами учасників огляду.

Постановою від 17 лютого 2023 року начальника сектору дізнання ОСОБА_4 , який здійснює дізнання у вказаному кримінальному провадженні, вище вказані вилучені в ході огляду місця події обєкти були визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що вилучені під час проведення огляду місця події від 16 лютого 2023 року документи, а саме: фіто санітарний сертифікат № 60/06- 6018/ХХ-787793 від 07.02.2023 на 1 арк., та фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787795 від 08.02.2023 на 1 арк., є предметом кримінального правопорушення, їх перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаних документів, що, у свою чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України, а тому просить слідчого суддю накласти арешт із забороною користування та розпорядження на тимчасово вилучене в ході огляду місця події 16 лютого 2023 року майно (документи), а саме: фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787793 від 07.02.2023 на 1 арк. та фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787795 від 08.02.2023 на 1 арк., які упаковано до спеціального паперового конверту «Національна поліція України Слідче Управління», скріпленого підписами учасників огляду.

В судове засідання прокурор не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду клопотання. До суду надійшла заява від прокурора ОСОБА_5 відповідно до якої клопотання підтримує, просить суд його задовольнити та розглянути клопотання у його відсутності.

Власник вилученого майна в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про дату час і місце розгляду клопотання, шляхом надіслання судового виклику та факт повідомлення підтверджується рапортом прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 17.02.2023 року внесені до ЄРДР за № 0000086, попередня правова кваліфікація ч. 4 ст. 358 КК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що в ході досудового розслідування перевіряються обставини, які свідчать про можливу причетність посадових осіб ТОВ «Дільрабо» до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 16 лютого 2023 року в ході проведення огляду місця події за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Чопська територіальна громада, село Соломоново (міжнародний пункт пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)», було вилучено: фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787793 від 07.02.2023 на 1 арк. та фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787795 від 08.02.2023 на 1 арк., які упаковано до спеціального паперового конверту «Національна поліція України Слідче Управління», скріпленого підписами учасників огляду.

Постановою від 17 лютого 2023 року начальника сектору дізнання ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , який здійснює дізнання у вказаному кримінальному провадженні, вилучені в ході огляду місця події документи були визнані речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000086 від 17 лютого 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпе-чення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170цього Кодексу (ч. 1ст.173КПКУкраїни).

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна, а саме: фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787793 від 07.02.2023 на 1 арк. та фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787795 від 08.02.2023 на 1 арк., з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Одночасно, слідчий суддя вважає, що прокурором дотримано вимог ст.ст. 170,171 КПК України і в клопотанні прокурора наявне обґрунтування необхідності арешту на фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787793 від 07.02.2023 на 1 арк. та фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787795 від 08.02.2023 на 1 арк., та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільстві на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів не втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787793 від 07.02.2023 на 1 арк. та фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787795 від 08.02.2023 на 1 арк. обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Незастосування арешту майна може призвести до його відчуження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Керуючись ст.ст.170-173,309КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000086 від 17 лютого 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події 16 лютого 2023 року майно (документи), а саме: фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787793 від 07.02.2023 на 1 арк. та фіто санітарний сертифікат № 60/06-6018/ХХ-787795 від 08.02.2023 на 1 арк., які упаковано до спеціального паперового конверту «Національна поліція України Слідче Управління», скріпленого підписами учасників огляду, шляхом заборони відчуження, користування, розпорядження.

Копію ухвали вручити прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1