Справа №295/9276/23
УХВАЛА

Іменем України

14.07.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

подане слідчим СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні за № 0002130 від 12.07.2023,

відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Малин Житомирської області, не працює, з загальною середньою освітою, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Відповідно до змісту клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за майнові злочини, належних висновків для себе не зробив, та вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 12.07.2023, близько 13 години 10 хвилин, у ОСОБА_5 , який перебував поблизу будинку АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , пересвідчившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, у вказаний день, місці та за вказаних обставин, скориставшись тим, що вхідні двері до будинку не зачинені, проник до вищевказаного будинку, який належить ОСОБА_7 .

Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи будинку АДРЕСА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 оглянув вказаний будинок, де в одній із кімнат у шафі виявив та викрав чуже майно, а саме: 10 100 гривень та 50 євро.

Надалі ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, намагався залишити приміщення будинку, проте був помічений потерпілою ОСОБА_7 , яка перебувала у кімнаті будинку. В цей час, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії викриті потерпілою, не припиняючи їх, вибіг з будинку, та утримуючи при собі викрадене майн, місце вчинення злочину залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 відкрито, повторно, з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, викрав чуже майно, що належить ОСОБА_7 , чим заподіяв останній матеріальної шкоди на загальну суму 10 100 грн та 50 євро.

13.07.2023 ОСОБА_5 оголошено про підозру у кримінальному провадженні №0002130, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри сторона обвинувачення доводить зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 ; рапортами; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколами огляду місця події; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України; протоколом огляду предметів за участі потерпілої ОСОБА_7 ; повідомленням про підозру ОСОБА_5 .

Поряд з наявністю підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 є раніше судимою особою, що вчинила кримінальне правопорушення (злочин), яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

За наведених обставин у сукупності, у тому числі, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину та у період запровадженого в Україні воєнного стану, вчинення нового корисливого злочину, сторона обвинувачення припускає, що ОСОБА_5 усвідомлює, що у разі доведення його винуватості в суді та постановлення обвинувального вироку суду останньому може загрожувати покарання у вигляді позбавлення волі. У свою чергу, усвідомлення можливого призначення покарання у вигляді позбавлення волі свідчить, що ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчиняти спроби переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Як зазначає слідчий, в ході досудового розслідування було встановлено, що в разі обрання підозрюваному ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній буде мати можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що може виражатися в здійсненні особою погроз, підкупу, умовлянь потерпілої, свідків, експертів, спеціалістів, схилення останніх до дачі неправдивих показань та неправдивих висновків.

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, зокрема: 25.07.2019 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 8.12.2019 Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. Окрім цього, 17.05.2023 слідчим суддею Рівненського районного суду Рівненської області, підозрюваному ОСОБА_5 в межах кримінального провадження № 0000332 від 15.05.2023 з ч. 4 ст. 185 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави 214720 тисяч гривень 00 копійок, з покладенням відповідних на нього обов`язків, зокрема не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєтрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду. 23.06.2023 ОСОБА_5 вніс заставу на вказану суму та був звільнений з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» та направлений за місцем проживання АДРЕСА_4 .

Крім того, ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, неодружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність факторів та обставин, які могли б стримувати підозрюваного від вчинення нових кримінальних правопорушень. Слідчий зазначає, що характер вчинення кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_5 , які вчинені проти власності, може свідчити про те, що вчинення кримінальних правопорушень корисливого характеру є способом отримання доходів для прожиття підозрюваного.

Сторона обвинувачення вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні. Прокурор додатково пояснила, що 16.06.2023 у іншому кримінальному провадженні підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, підозрюваним була внесена застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів та його було звільнено з-під варти, однак умови застави підозрюваний порушив, тому визначення застави прокурор вважає не можливим. Під час затримання у підозрюваного було вилучено поштовий конверт, який було адресовано на ім`я потерпілої, тому підозру вважає обґрунтованою.

Підозрюваний в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, вказує що діяння, про яке йдеться, він не вчиняв, підозру вважає не обґрунтованою, а його затримання безпідставним, оскільки не було проведено необхідного об`єму слідчих дій, проти задоволення клопотання заперечив та просив обрати більш м`який запобіжний захід або визначити розмір застави.

Захисник у судовому засіданні вказав, що, прямі докази, які б вказували на підозрюваного, як на особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, відсутні. Потерпіла не вказала жодних ідентифікуючих ознак особи, яка незаконно проникла до її житла та заволоділа коштами. Захисник заявив клопотання про визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для забезпечення можливості доведення невинуватості підозрюваного та неправомірності дій оперуповноважених працівників під час затримання ОСОБА_5 .

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Встановлено, що СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002130 від 12.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

13.07.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04) від 21 квітня 2011 року, п. 175; яке вказує на те, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

До обґрунтувань, які згідно з практикою Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами (окрім наявності обґрунтованої підозри), належать такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого (рішення у справі «Корбан проти України» (заява №26744/16) від 04 липня 2019 року, п.155).

Оцінивши зібрані досудовим розслідуванням докази, слідчий суддя вважає за можливе встановити на їх підставі обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликались слідчий та прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за вчинення якого передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

На переконання слідчого судді, слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, відповідно застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків та запобігання наведеним ризикам.

Слідчим суддею враховується, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, не працює, 23.06.2023 звільнений з-під варти у зв`язку з внесенням застави, яка визначена ухвалою слідчого судді від 16.06.2023 при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні; злочин вчинив під час дії воєнного стану.

Наведене приводить до переконливого висновку про те, що існує ризик вчинення ОСОБА_5 іншого злочину.

Крім того, усвідомлення можливого призначення покарання у вигляді позбавлення волі, відсутність стійких соціальних зв`язків, дає припущення вважати, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Також слідчий суддя вбачає небезпідставним посилання слідчого на можливість незаконного впливу підозрюваним на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки свою причетність до вчинення кримінального правопорушення він заперечує, тому вплив підозрюваного на зазначених осіб з метою зміни ними своїх показань не виключається.

За наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними і такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч.3 ст.183 КПК України).

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує приписи п.2 ч.5 ст.182 КПК України, наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, те, що підозрюваним 23.06.2023 було внесено заставу у сумі 214720,00 грн, що свідчить про його спроможність внести заставу у такому розмірі, тому вважає доцільним для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, встановлення розміру застави у межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720,00 грн (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень), з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

За таких обставин, оцінивши ризики, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає їх обґрунтованими у повному обсязі та зважаючи на викладене вище, підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не вбачає, а тому подане клопотання про застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Клопотання захисника підозрюваного про визначення застави задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.09.2023 включно.

Строк дії ухвали - до 08.09.2023 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м.Житомира.

Розмір застави визначити у межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720,00 грн (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний проживає (м.Житомир) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у тому числі свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі установи виконання покарань.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання підозрюваного під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 16-40 год 20.07.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1