Справа № 577/5244/23
Провадження № 1-кс/577/1664/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2023 р.

онотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 02 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000636 відносно,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого: 20.03.2023 Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 369, ч.1 ст.309 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Вимоги обґрунтовує тим, що 01.07.2023 близько 14:00 год. нарядом ВРПП Конотопського РВП ГУНП в Сумській області у складі інспектора ОСОБА_7 та поліцейського ОСОБА_8 під час несення служби на вул. П. Сагайдачного в м. Конотоп Сумської області виявлено транспортний засіб типу «мопед» н.з. НОМЕР_1 , який рухався із порушенням правил дорожнього руху, а саме їхав по всій дорозі, чим порушував розмітку проїзної частини дороги, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Нарядом ВРПП Конотопського РВП ГУНП в Сумській області було прийнято рішення про зупинення даного транспортного засобу на підставі п.1 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», проте водій, помітивши працівників поліції, почав тікати та впав на вул. Сарнаській в м. Конотоп.

Під час перевірки документів та встановлення особи на підставі п.3 ч.1 ст.32 ЗУ «Про національну поліцію» нарядом ВРПП Конотопського РВП ГУНП в Сумській області встановлено особу порушника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також те, що останній позбавлений права керування транспортними засобами, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.126 КУпАП.

Так, під час поверхневої перевірки та огляду ОСОБА_5 , проведеного на підставі п.3 ч.1 ст.31 ЗУ «Про національну поліцію», в останнього виявлено порошкоподібну речовину, схожу на наркотичну, а сам порушник виявляв ознаки наркотичного сп`яніння, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.1 ст.309 КК України та адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП відповідно.

Під час складення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП на підставі ч.1 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 254, 258 КУпАП та розділу 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, ОСОБА_5 , розуміючи протиправність своїх дій і настання суспільно небезпечних наслідків, а також те, що працівники поліції є службовими особами, які уповноважені на складення протоколу та постанови за вчинення адміністративного правопорушення, маючи не зняту і не погашену в законному порядку судимість, в період іспитового строку , який визначено вироком суду при призначенні покарання за вчинення корисливого злочину за ч.4 ст.185 КК України, 01.07.2023 близько 14:15 год., перебуваючи на узбіччі дороги по вул. Сарнавська в м. Конотоп Сумської області, неодноразово усно пропонував поліцейському ВРПП Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 неправомірну вигоду у виді грошових коштів в сумі 100 Євро за непритягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, тобто за невчинення поліцейським в його інтересах дії з використанням наданого йому службового становища.

Від отримання неправомірної вигоди поліцейський ВРПП Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 відмовився та неодноразово попередив ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди, та склав відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Вказані обставини згідно наказу МВС України від 18.12.2018 №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», і п.1 ч.1 ст.40 ЗУ «Про національну поліції», зафіксовано на службову боді-камеру, яка знаходилася на однострої працівника поліції.

Відразу про даний факт працівник поліції ОСОБА_8 повідомив ситуаційний центр ГУНП в Сумській області по номеру телефону «102».

Крім того, 01.09.2023 близько 15:30 год. ОСОБА_5 , розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи не зняту і не погашену в законному порядку судимість, під час іспитового строку, перебуваючи на вул. Короленка в м. Конотоп Сумської області, знайшов і підібрав поліетиленовий пакетик із 2-ма таблетками метадону та 2-ма таблетками димедролу, які помістив у власну наплічну сумку, таким чином придбавши їх, та почав свідомо зберігати з метою особистого вживання без мети збуту.

01.09.2023 близько 16:00 год. ОСОБА_5 , зберігаючи про собі 2 таблетки метадону, перебував біля буд. №6 по вул. Висока в м. Конотоп. Під час перевірки документів та поверхневої перевірки і огляду ОСОБА_5 на підставі п.1, 3 ч.1 ст.31 ЗУ «Про національну поліцію» працівником поліції оперуповноваженим СКП Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 виявлено, що ОСОБА_5 незаконно зберігає при собі наркотичний засіб у вигляді таблеток білого кольору, про що ним було здійснено повідомлення на лінію 102 ГУНП в Сумській області та викликано СОГ, яка вилучила зазначені речовини.

Згідно висновку експерта №19/119-23/12330-НЗПРАП від 15.09.2023 Сумського НДЕКЦ МВС України за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у складі наданих на дослідження двох таблеток білого кольору, плоско циліндричної форми, з фаскою та рискою, середніми розмірами 11,3х4,15 (мм), виявлений метадон, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Загальна маса метадону (безводної основи) в двох таблетках становить 0,0442 г.

Згідно таблиці ІІ списку №1 Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» метадон є наркотичним засобом, обіг яких обмежено.

Згідно таблиці 1, затвердженої Наказом МОЗ України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», маса вилученого у ОСОБА_5 метадону, яка становить 0,0442 г, на 0,0242 г перевищує невеликі розміри.

20.09.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.369, ч.1 ст.309 КК України.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.183 КПК України передбачає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 р., виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Санкцією ч.1 ст.369 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 4 років. Разом з тим, 20.03.2023 вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_5 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до 5 р. позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Таким чином, ОСОБА_5 , маючи не зняту і не погашену в установленому законом судимість за вчинення тяжкого корисливого умисного злочину, під час іспитового строку знову вчинив два умисні кримінальні правопорушення.

Отже, до ОСОБА_5 відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено ризики, передбачені у п.п.1, 5 ст.177 КПК України, які дають обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у тримання під вартою з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду підтверджується наступним. Останній. підозрюється у скоєнні корупційного злочину, за який санкцією передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 4 років, вчиненого під час іспитового строку за вчинення тяжкого майнового злочину, за яким він засуджений до 5 років позбавлення волі, а отже розуміння тяжкості покарання, яке йому загрожує, може спонукати його переховуватися від органа досудового розслідування.

При цьому підозрюваний достовірно усвідомлює, що призначення покарання за інкримінований злочин не передбачає застосування «пільгових» інститутів таких як звільнення від покарання із іспитовим строком або призначення покарання нижче від найнижчої межі, що є додатковим фактором, який може спонукати його переховуватися від органа досудового розслідування і суду з метою уникнення покарання.

Крім того, ОСОБА_5 ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків, є наркозалежним та неодноразово раніше притягувався до адміністративної і кримінальної відповідальності.

Ризик можливого переховування підозрюваного від слідства та суду є особливо актуальним на даний час з огляду на відсутність контролю держави за значною територією України внаслідок збройної агресії російської федерації, що створює додаткові можливості для залишення підозрюваним території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску, особливо з огляду на прикордонне розташування Сумської області та відсутність дієвого контролю за перетином кордону та постійними бойовими діями вздовж нього.

Просить суд врахувати практику ЄСПЛ із приводу тяжкості покарання, як фактора, що впливає на формування ризику можливого переховування підозрюваного.

У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 року п. 36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 29.06.2006, заява №60712/00) у справі Волосюк проти України).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване стосовно до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий корупційний злочин у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим.

Таким чином, наведені вище обставини в сукупності дають підстави дійти висновку щодо наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується наступним. ОСОБА_5 фактично вже втретє притягується до кримінальної відповідальності у різних кримінальних провадженнях, за два з яких він був засуджений, в т.ч. до 5 р. позбавлення волі із іспитовим строком 1 р. Однак, останній на шлях виправлення не став та знову вчинив 2 кримінальні правопорушення, а також ряд адміністративних правопорушень.

Неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, яке починається з моменту повідомлення про підозру, свідчить про стійкість злочинних намірів підозрюваного та вказує на високий ризик того, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 зможе і надалі вчиняти злочини.

Наведені у клопотанні обставини свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження, а тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, вивченням особи підозрюваного даних, які б вказували на неможливість застосування до нього тримання під вартою, не встановлено, натомість встановлено, що він може бути застосований до підозрюваного, як до раніше неодноразово судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.369 КК України, тобто нетяжких , вчинених під час іспитового строку. За таких обставин розмір застави просить визначити у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень, що буде достатнім для виконання покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали. Прокурор просить визначити розмір застави на рівні 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 53 680 гривень.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечує проти застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прохає застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, обґрунтовуючи тим, що не буде порушувати умови домашнього арешту і не буде вчиняти кримінальні правопорушення.

Захисник ОСОБА_6 підтримує ОСОБА_5 , на її думку, запобіжний захід - домашній арешт повністю забезпечить процесуальну поведінку її підзахисного.

Вислухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази, долучені до клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.183 ч. 2 п. 5 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.

Відповідно до положень ст. 194 ч. 1, 4 КПК України для обрання запропонованого запобіжного заходу необхідна наявність трьох умов: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор, і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні корупційного злочину, за який санкцією передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 4 років, вчиненого під час іспитового строку за вчинення тяжкого майнового злочину, за яким він засуджений до 5 років позбавлення волі, а отже, розуміння тяжкості покарання, яке йому загрожує, може спонукати його переховуватися від органу досудового розслідування. ОСОБА_5 ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків, є наркозалежним та неодноразово раніше притягувався до адміністративної і кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 фактично вже втретє притягується до кримінальної відповідальності у різних кримінальних провадженнях, за два з яких він був засуджений, в т.ч. до 5 р. позбавлення волі із іспитовим строком 1 рік. Однак, останній на шлях виправлення не став та знову підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, а також ряд адміністративних правопорушень. Неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, яке починається з моменту повідомлення про підозру, свідчить про стійкість злочинних намірів підозрюваного та вказує на високий ризик того, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 зможе і надалі вчиняти кримінальні правопорушення.

20 вересня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст ст. 369 КК України, яка належним чином обґрунтована, що встановлено в судовому засіданні, як і те, що ОСОБА_5 цілком розуміє суть підозри.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Виходячи з встановлених судом обставин : запобіжний захід особисте зобов`язання не може бути застосований стосовно ОСОБА_5 оскільки, враховуючи дані, про характер кримінальних правопорушень, які інкримінуються підозрюваному, відсутні підстави вважати, що буде виконувати покладені на нього обов`язки без шкоди для слідства; запобіжний захід особиста порука не може бути застосована до ОСОБА_5 , оскільки відсутні особи, які можуть виступити в ролі поручителів та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечити його належну поведінку; запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосований у зв`язку з наявністю обґрунтованого ризику можливого продовження злочинної діяльності, відсутні стійкі соціальні зв`язки

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризику продовження вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, і можливого переховування і погоджується з органом досудового розслідування, що інший вид запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного і не убезпечить від ризику скоєння іншого кримінального правопорушення , переховування від слідства чи суду і дійшов висновку, що саме за існування вказаних вище підстав та наявності доказів, які досліджені в судовому засіданні і підлягає задоволенню клопотання слідчого. Такого висновку дійшов суд, враховуючи і дані про особу ОСОБА_5 ,який ніде не працює, не має законного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, є наркозалежним, неодноразово притягувався до адміністративної і кримінальної відповідальності.

З цих же підстав не підлягає задоволенню і клопотання ОСОБА_5 про застосування до нього домашнього арешту .

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.1 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , його вік, що мав можливість працювати, виходячи з працездатного віку та стану здоров`я, які не заважали йому це здійснювати, що судом встановлено, а також за наявності встановленого ризику вчинення нового злочину, переховування від слідства , вважає за необхідне визначити розмір застави на рівні 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень, і що саме такий розмір застави, в разі її внесення, достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків .

Керуючись ст. ст. 176-178,182,183, 193,197 КПК України, -

П О С ТА Н О В И В :

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст. 369 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 22 листопада 2023 року до 24 години.

Визначити розмір застави ОСОБА_5 двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, при внесенні яких на рахунок: ТУДСА України в Сумській області, Код: 26270240, назва банку: ДКСУ м. Київ,МФО: 820172, р/р: UA0008869 , призначення платежу: застава, дата, номер ухвали суду, прізвище, ім`я, по-батькові платника застави за ОСОБА_5 .

У разі внесення вказаної суми застави, ОСОБА_5 з під варти звільнити, поклавши на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП України в Сумській області чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, за викликом ;

2) не відлучатися за межі м. Конотоп Сумської області, місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

4) здати на зберігання до органів Державної міграційної служби за місцем проживання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) носити електронний засіб контролю.

Строк дії цієї ухвали закінчується 22 листопада 2023 року о 24 годині.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

СуддяОСОБА_1