ЄУ № 712/1015/22
Провадження №1-кп/712/436/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Соснівський районний суд м.Черкаси

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представників потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003064 від 26.12.2022 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, не працюючий, який не є депутатом, учасником бойових дій, є інвалідом ІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2022 приблизно о 22 год. 40 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, буд. 112, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , умисно наніс один удар кулаком правої руки в нижню щелепу з лівої сторони ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/73 від 24.01.2023 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Вказаними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення - злочин передбачений ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті визнав повністю, пояснив суду, що він не заперечує факт того, що наніс удар потерпілому ОСОБА_4 та завдав тілесних ушкоджень, але вважає, що саме ОСОБА_4 спровокував бійку. Цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків визнає частково, згоден сплатити потерпілому ОСОБА_4 лише документально підтверджені витрати на лікування.

В судовому засіданні були досліджені докази, які у своїй сукупності є логічними, послідовними, відповідають фактичним обставинам справи, є належними, допустимими, достатніми та узгоджуються між собою.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 24.12.2022 він перебував на дні народження свого знайомого за адресою: АДРЕСА_2 , де відпочивали та вживали спиртні напої. Приблизно о 22 год. 40 хв. він вийшов на балкон зі своїм знайомим ОСОБА_9 щоб поспілкуватися. Через 3-5 хв. до них вийшов ОСОБА_10 та став позаду ОСОБА_11 . Під час розмови з ОСОБА_12 , він помітив як ОСОБА_10 обійшов ОСОБА_12 з правої сторони та різко штовхнув його ( ОСОБА_4 ) в ділянку грудної клітини та наніс два удари кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи з ліва, таким чином завдав йому тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва, з приводу чого він тривалий час знаходився на лікуванні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що 24.12.2022 він перебував на дні народження свого знайомого за адресою: АДРЕСА_2 , де відпочивали та вживали спиртні напої. Під час відпочинку, ОСОБА_14 запропонував йому вийти на балкон, щоб поспілкуватися на що він погодився та разом вийшли на балкон. Приблизно через 5 хв. до них вийшов ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_14 почав спілкуватися з ОСОБА_10 . Коли він відійшов в бік, то побачив як ОСОБА_14 штовхнув ОСОБА_15 та намагався нанести йому удар кулаком. В цей момент ОСОБА_10 наніс удар ОСОБА_14 кулаком правої руки в нижню щелепу з лівої сторони. Після побаченого він підійшов до хлопців щоб розборонити їх та припинити між ними бійку.

Крім того, вина ОСОБА_8 підтверджується письмовими доказами матеріалами кримінального провадження, а саме:

-протоколом прийняття заяви ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 25.12.2022;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2023 із фото таблицями за участю потерпілого ОСОБА_4 , в ході якого останній детально пояснив та показав механізм нанесення йому удару ОСОБА_8 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.01.2023 із фото таблицями за участю свідка ОСОБА_13 , в ході якого останній детально пояснив щодо обставин конфлікту, який виник між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 та показав механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 обвинуваченим ОСОБА_8 ;

-висновком експерта № 02-01/73 від 24.01.2023 відповідно до якого у ОСОБА_4 наявні тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Аналізуючи досліджені та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України доведена повністю згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України).

Дії ОСОБА_8 судкваліфікує його дії за ч. 1 ст.122 КК України за ознаками умисних дій, що виразилися в заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд відносить визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України, віднесено до категорії не тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом 2 групи, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий,обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують його покарання і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України.

Застосування покарання у вигляді обмеження волі суд вважає неможливим, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовуються зокрема до інвалідів першої і другої групи.

Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, передбаченого ст.75 КК України, поклавши обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винної і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.

07.03.2023 року представником потерпілого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 було подано до суду цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

17.04.2023 року в судовому засіданні представник потерпілого - адвокат ОСОБА_5 надала заяву про залишення без розгляду позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст.128 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

В зв`язку з чим, суд приходить до висновку про залишення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди без розгляду.

Відповідно до вимог ч.7 ст.128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернулася до суду із цивільним позовом про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 матеріальну шкоду а саме: понесені витрати на лікування в розмірі 16405, 99 грн., витрати на подальше лікування у розмірі 10350 грн. та втрачений дохід із тимчасової втрати працездатності в розмірі 7804,89 грн. А також стягнути з ОСОБА_8 понесені судові витрати.

Зі змісту позовної заяви представник позивача зазначає, що потерпілий ОСОБА_4 витратив на лікування суму у розмірі 16405,99 грн., але до позовної заяви надано докази документально підтверджених витрат на лікування лише на суму 15768,29 грн. У відповідності до положень ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які мають свідчення про обставини, що мають значення для справи, для вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі, або належним чином завіреної копії. В даному разі для вирішення спору необхідні товарні фіскальні чеки, квитанції якими підтверджується, що саме придбані ці ліки для лікування та їх вартість. За таких підстав представник потерпілого не надала належних та допустимих доказів підтвердження понесення витрат на лікування на суму 16405,99 грн., тому суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги про стягнення витрат понесених ОСОБА_4 на лікування лише в сумі 15768,29 грн.

Також, суд вважає обгрунтованими вимоги представника потерпілого про відшкодування втраченого заробітку за час перебування на лікарняному, але з розрахунком суд не погоджується з огляду на таке.

Положеннями ст.1195 ЦК України регулюються правовідносини по відшкодуванню шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Вказаним правилом передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч.1,ч.3 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я.

До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку.

До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо.

Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості.

Як встановлено судом і підтверджується документально, потерпілий ОСОБА_4 у зв`язку з отриманими внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 тілесними ушкодженнями, перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної Ради» з 25.12.2022 р. по 11.01.2023 р., та з 12.01.2023 по 27.01.2023 на амбулаторному лікуванні. Також встановлено, що на той час він перебував у трудових правовідносинах з ТОВ "Глобальна ресторанна група Україна» та отримував дохід за: вересень 2022 10465,65 грн., жовтень 2022 - 10772,19 грн., листопад 2022 - 6354,35 грн.

Документально підтвердженим є період перебування ОСОБА_4 на лікуванні з 25.12.2022 р. по 27.01.2023 р., тобто 33 календарних дні. Отже, потерпілому підлягає відшкодуванню середній заробіток у пропорційному відношенні за вказаний період часу в розмірі 10005,95 грн. /27592,19 : 91 х 33/.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи представника потерпілого, адвоката ОСОБА_5 про те, що втрачений заробіток підлягає частковому відшкодуванню, у зв`язку з виплатою йому лікарняних, оскільки такі виплати мають різну правову природу, правові підстави та розмір. Зокрема, виплата лікарняних здійснюється, згідно із Законом України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування", у відповідності з вимогами якого ОСОБА_4 сплачував страхові внески зі свого доходу, що в свою чергу, і є підставою для виплат, пов`язаних з тимчасовою непрацездатністю /правовідносини зі страхування/. В той час, як підставою для виплати втраченого заробітку, у зв"язку з ушкодженням здоров"я, відповідно до ст.1195 ЦК України є наявність у діях винної особи, яка спричинила таке ушкодження, складу юридичного проступку.

Враховуючи, що представником потерпілого, адвокатом ОСОБА_5 заявлені вимоги про стягнення втраченого заробітку в зв`язку з ушкодженням здоров`я у сумі 7804,89 грн., то відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, згідно якої суд позбавлений вийти за межі позовних вимог, тому вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого суму 7804,89 грн. в рахунок відшкодування втраченого заробітку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягають стягненню витрати на лікування в сумі 15768 грн. 29 коп. та розмір втраченого заробітку в сумі 7804 грн. 89 коп., а всього - 23573 грн. 18 коп.

Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на подальше лікування у розмірі 10350 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування заявленої суми у розмірі 10350 грн, як витрат на подальше лікування будь-яких доказів на підтвердження того, що потерпілий поніс витрати на лікування суду надано не було.

Згідно змісту ст.128 КПК України, стягненню підлягають матеріальні збитки, які були завдані кримінальним правопорушенням.

Враховуючи, що на день розгляду позову в суді була надана лише картка подальшого лікування від 18.02.2023 року, а сума у розмірі 10350 грн. не була понесена потерпілим ОСОБА_4 на лікування, вказані майбутні витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого ОСОБА_8 .

Положеннями ч.1 ст.124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Під час розгляду даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 не було надано суду жодного доказу на підтвердження того, що він поніс судові витрати, тому вимоги про стягнення судових витрат задоволенню не підлягають.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на ньогої обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 23573 /двадцять три тисячі п`ятсот сімдесят три / гривні 18 копійок в рахунок відшкодування завданої йому злочином матеріальної шкоди.

В іншій частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Позовні вимоги представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про стягнення суми у розмірі 300000 грн., в рахунок завданої моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази: медичну картку стаціонарного хворого № 54485 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться в КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», - залишити в лікувальному закладі.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м.Черкаси протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1