Провадження № 1-кп/947/194/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2023 року колегія суддів Київського районного суду м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

потерпілого ОСОБА_17 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження внесені до ЄРДР за №0000995 від 28.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого постійного місця проживання на території м. Одеси, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Так, 28.04.2019 приблизно о 14-ій годині 15 хвилин, у ОСОБА_18 , який знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , в ході раптової сварки з раніше незнайомою йому особою - громадянином ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство останнього.

Реалізуючи злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , підійшов зі спини до ОСОБА_17 та тримаючи в правій руці заздалегідь заготовлений ніж, умисно наніс останньому один удар ножем чим завдав колото-різане поранення поперекової ділянки справа проникаюче в заочеревинний простір з ушкодженням правої нирки, після чого розвернувши потерпілого до себе обличчям, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, наніс ОСОБА_17 удар ножем чим завдав колото-різане поранення грудної клітки зліва проникаюче в плевральну порожнину.

Після того як потерпілий ОСОБА_17 від отриманих поранень впав на землю, ОСОБА_18 , вважаючи, що виконав усі необхідні дії для доведення злочину до кінця, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому був затриманий співробітниками поліції.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_18 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України - закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, визнав частково, а саме він визнає вину в нанесені умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, тобто за ч.1 ст.121 КК України, мети вбивства у нього не було. Він разом з товаришем 28.04.2019 року були на Таїрово йшли по проспекту Ак.Глушка десь біля будинку 19, де зустріли потерпілого, який був в стані алкогольного сп`яніння і став чіплятися до них, між ними відбулася словесна сварка, він злякався та махнув ножем, який був при ньому, але мети когось вбивати у нього не було, замахнувся ножем не навмисно, тільки щоб зупинити конфлікт. Ніж був при ньому тому, що вони переїжджали на іншу квартиру, і всі його речі були при ньому.

В судовому засіданні допитаний потерпілий ОСОБА_17 , який пояснив, що 28.04.2019 року було свято Пасхи, він разом із ОСОБА_19 відпочивали, випили алкогольні напої, у дворі будинку АДРЕСА_3 . На вулиці він зустрів двох раніше йому незнайомих людей: ОСОБА_18 і ще одного, вони підійшли до нього і просили допомогти з грошима, в цей момент у нього в руках була барсетка. Між ними почався словесний конфлікт, потім бійка, ножа він не бачив. Гена крикнув: «він тебе пирнув», почало темніти в очах і далі не пам`ятає, що відбувалося. Він відчував, що ззаду б`ють чимось але не подумав, що то може бути ніж. Відбувся між ними конфлікт, бійка тривала хвилин десять. Після нанесення тілесних ушкоджень йому, хлопці втекли. У нього одна рука була у гіпсі, він схватив за шию одну особу, не ОСОБА_18 , а в цей момент йому нанесли удар ззаду. Один із хлопців йшов спереду нього, а другий ззаду, поки він одного тримав, то інший хотів забрати у нього портмоне. Потерпілий ОСОБА_17 просив призначити обвинуваченому не суворе покарання.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що в день події вона була на роботі, вона працює продавцем в магазині. Вона почула, що хтось почав кричати, вона вибігла на вулицю і побачила пораненого потерпілого ОСОБА_21 , якого підтримував ОСОБА_22 , його родич, і попросив викликати швидку допомогу. Алачев просто казав, що його підрізали. Вона принесла рушник, прикладала до рани ОСОБА_23 , він лежав на животі, на спині була рана. Потерпілого вона знає, як постійного покупця, він купував кофе, іноді пиво. Вона не відчувала від потерпілого запаху алкоголю.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснила, що в день події 28.04.2019 року вона знаходилася на балконі будинку по проспекту Ак.Глушка, і побачила з балкону бійку, хтось крикнув «що ти робиш», і хтось із людей наніс два удару іншому чоловіку. Вона зателефонувала у швидку допомогу, пізніше приїхали поліцейські, яким вона передала відео яке зняла. Вона бачила на місці події чотирьох чоловіків, двоє десь віком 18-20, ще двоє старше та більшої статури. Молоді люди були одягнути в темну одежу, взуття було зі світлою підошвою. Вона бачила бійку з балкону, не знає хто на кого напав, її увагу звернув дикий крик «що ти робиш», її здалося, що це крик був одного із 4-х чоловіків, який був у піджаку. Вона не думає, що конфлікт був довгий. З місця конфлікту побігло двоє молодих чоловіків, один у чорному, а інший у темно -синьому, у одного була коротка стрижка, або він світловолосий був, а у іншого було більше волосся на голові. Ніхто з даних хлопців не намагався надати допомогу потерпілому. Вона бачила, що чоловіка поранено в районі нирки, на асфальті була калюжа крові, з боку чоловіка текла кров.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_25 пояснила, що обвинувачений та ОСОБА_26 ходили дивитись квартиру, а вона чекала їх біля автомобіля, та бачила потерпілого з яким був ще чоловіком. Потерпілі та обвинувачений зі ОСОБА_27 знаходилися на відстані 7 метрів друг від друга. Потерпілі почали свистіти в бік обвинуваченого зі ОСОБА_27 , останній підійшли до них, потерпілий був стані алкогольного сп`яніння, чіплявся та провокував ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . ОСОБА_29 та ОСОБА_30 намагалися вбігти, а потерпілі бігли за ними та лаялися нецензурно, вона крикнула щоб вони заспокоїлися.Вона зайшла до магазину купити води, а коли вийшла з магазину, то ОСОБА_27 та ОСОБА_31 вже на вулиці не було, був тільки потерпілий, який лежав у калюжі крові біля магазину. Від побаченого вона була у шокована, сіла у таксі та поїхала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_32 пояснив, що події відбувалися в 2019 році в день Пасхи або перед Пасхою . В цей день він разом зі ОСОБА_35 переїжджали з однієї квартиру на іншу, шукали під`їзд будинку, в цей момент прозвучав свист, вони обернулися, було двоє чоловіків в стані алкогольного сп`яніння, які підійшли до них почали до них чіплятися, найбільший із них перший підійшов до нього, він йому казав, щоб той його не чіпляв, але його це не зупинило, він підійшов до нього і намагався вдарити, але він вирвався. Після цього цей чоловік підійшов до ОСОБА_36 і вдарив його, почалася бійка, почав до них підбігати другий, зав`язалася потасовка, до них підбіг і він. Потім в момент коли за ним бігав потерпілий, до нього підбіг ОСОБА_37 і казав, щоб вони побігли звідти, і вони побігли. Потерпілий та його товариш були в стані алкогольного сп`яніння, вони крім того самі падали та вставали, поведінка їх була агресивна, неадекватна.

На підтвердження встановлених судом обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_18 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України свідчать також інші докази, надані стороною обвинувачення та дослідженні судом під час судового розгляду справи в порядку ст. 94 КПК України. Такими доказами є:

-Витягом з ЄРДР за №0000995 від 28.04.2019 року;

-Рапортом інспектора Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ОСОБА_38 про отримання повідомлення оператором «102» про те, що біля будинку 19/1 по проспекту Ак.Глушка в місті Одесі лежить людина без ознак життя;

-Довідкою ГБ №10 про те, що в лікарню доставлено ОСОБА_17 з ножовим пораненням грудної клітини, зліва в області серця, поранення діафрагми поясничної області, правої нирки;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.04.2019 року від ОСОБА_39 про прийняття заходів до невідомої особи, яка нанесла ОСОБА_17 ножове поранення;

-Протоколом огляду місця події від 28.04.2019 року з фототаблицею;

-Актом про застосування службової собаки від 28.04.2019 року;

-Заявою ОСОБА_40 про добровільне надання співробітникам поліції її мобільного телефону для огляду, на якому наявна відеозапис події від 28.04.2019 року.

-Протоколом огляду предмету від 28.04.2019 року з фото таблицею;

-Постановою від 28.04.2019 року про визнання та залучення до кримінального провадження №0000995 від 28.04.2019 року в якості речових доказів диску з відеозаписом;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.04.2019 року від потерпілого ОСОБА_17 ;

-Протоколом обшуку від 02.05.2019 року з якого вбачається, що проведено обшук за адресою: АДРЕСА_4 ;

-Постановою від 02.05.2019 року про визнання та залучення до кримінального провадження №0000995 від 28.04.2019 року речових доказів;

-Протоколом затримання, підозрюваної особи у вчиненні злочину від 03.05.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_18 був затриманий 03.05.2019 року, як підозрюваний у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.05.2019 року за участю ОСОБА_18 та його захисника ОСОБА_11 ;

-Довідкою про відпрацювання моніторингу за фактом вбивства гр. ОСОБА_17

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.06.2019 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_18 як особу яка вчинила замах на його вбивство.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.06.2019 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_17 впізнав серед наданих для впізнання фотознімків осіб, особу яка розташована та зображена під номером 2 ( ОСОБА_41 ), яка 28.04.2019 року перебувала разом з чоловіком який вчинив на нього замах на вбивство.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.06.2019 року з якого вбачається, що свідок ОСОБА_42 впізнав серед наданих для впізнання фотознімків осіб, особу яка розташована та зображена під номером 4 ( ОСОБА_18 ), який 28.04.2019 року вчинив замах на вбивство ОСОБА_17 ;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.06.2019 року з якого вбачається, що свідок ОСОБА_42 впізнав серед наданих для впізнання фотознімків осіб, особу яка розташована та зображена під номером 3 ( ОСОБА_41 ), яка 28.04.2019 року перебувала разом з чоловіком який вчинив замах на вбивство на ОСОБА_17 ;

-Протокол огляду предметів від 25.06.2019 року з якого вбачається, що проведено огляд наступних речей: кросівки чоловічі темного кольору із підошвою білого кольору, кросівки чоловічі спортивні темно-синього кольору із підошвою білого кольору, футболка чоловіча світло-синього кольору, джинсові брюки синього кольору, мобільний телефон в корпусі чорного кольору марки «PRESTIGIO», кофта чорного кольору із логотипом торгівельної марки «Reebok»; штани спортивні чорного кольору із малюнком-логотипом торгівельної марки «PUMA»; мобільний телефон Micromaх Q380 чорного кольору із сім-карткою оператора «Київстар», мобільний телефон марки «ERGO» в корпусі чорного кольору із сім-картою мобільного оператора «Київстар»;

-Постанова про залучення в якості речових доказів та передачу їх до камери схову на зберігання від 25.06.2019 року, згідно якої кросівки чоловічі темного кольору із підошвою білого кольору, кросівки чоловічі спортивні темно-синього кольору із підошвою білого кольору, футболка чоловіча світло-синього кольору, джинсові брюки синього кольору, мобільний телефон в корпусі чорного кольору марки «PRESTIGIO», кофта чорного кольору із логотипом торгівельної марки «Reebok»; штани спортивні чорного кольору із малюнком-логотипом торгівельної марки «PUMA»; мобільний телефон Micromaх Q380 чорного кольору із сім-карткою оператора «Київстар», мобільний телефон марки «ERGO» в корпусі чорного кольору із сім-картою мобільного оператора «Київстар», визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000995 від 28.04.2019 року.

-Копією медичної довідки стаціонарного хворого №4656/597 на ім`я ОСОБА_17 ;

-Висновком експерта №1116 від 20.06.2019 року з якого вбачається, що при надходженні до медичного закладу у ОСОБА_17 були виявлені наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення грудної клітки зліва проникаюче в плевральну порожнину, колото- різане поранення поперекової ділянки справа проникаюче в за очеревинний простір з ушкодженням правої нирки. Дані ушкодження утворилися від дії предмета, який має колючо - ріжучі властивості. Враховуючи дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження могли бути спричинені 28.04.2019 року. Колото - різане поранення грудної клітки зліва проникаюче в плевральну порожнину, згідно п.2.1.3 «й» «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.Колото - різане поранення поперекової ділянки справа проникаюче в за очеревинний простір з ушкодженням правої нирки, згідно з п п.2.1.3 «к» «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

-Висновком експерта №223 від 27.05.2019 року з фото таблицею, з якого вбачається, що на спинках куртки та футболки виявлено по 2 колото-різаних пошкодження, які відповідають одне одному за локалізацією та морфологічними ознаками, могли утворитися в результаті 2-х дій плаского колюче - ріжучого предмету, який має обушок та лезо і максимальну ширину поринулої частини не більше 2,2 см. Інший пошкоджень на куртці та футболці не виявлено. В момент спричинення вищеописаних пошкоджень, потерпілий ОСОБА_17 був звернений до травмую чого предмету задньою поверхнею тіла (спиною).

-Висновок експерта №429 від 21.06.2019 року з якого вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_17 відноситься до групи А (ІІ) за ізосерологічною системою АВО (згідно ксерокопії довідки про групову належність крові доставленою слідчим та завіреною його підписом). На чоловічих джинсових брюках, парі кросівок, вилучених у потерпілого ОСОБА_17 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої виявлений антиген А, властивий групі крові А з ізогемаглютиніном анти В за системою АВО. Не виключається походження крові від самого потерпілого ОСОБА_17

-Висновок експерта №430 від 20.06.2019 року з якого вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_17 відноситься до групи А (ІІ) за ізосерологічною системою АВО (згідно ксерокопії довідки про групову належність крові доставленою слідчим та завіреною його підписом). На чоловічій футболці з довгими рукавами, вилученій у ОСОБА_18 знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої виявлений антиген А, властивий групі крові А з ізогемаглютиніном анти В за системою АВО. Не виключається походження крові від потерпілого ОСОБА_17 також носія антигену А. На чоловічих джинсових брюках, футболці, парі кросівок, вилучених у свідка ОСОБА_43 , на спортивних штанах та парі кросівок, вилучених у підозрюваного ОСОБА_18 кров не знайдена.

-Висновком судово-психіатричного експерта № 49 від 18.06.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_18 в момент вчинення інкримінованого йому діяння не знаходився в якому - не будь емоційному стані (стрес, емоційна напруга, фрустрація, та ін..) які могли би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність. Також, ОСОБА_18 на період часу, який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки не страждав, у зв`язку з чим він був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_18 також не страждає на хронічне психічне захворювання, недоумство, або інший хворобливий стан психіки. Здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом може приймати участь у проведенні слідчих дій, стати перед слідством та судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

-Висновок експерта від 1510 від 27.06.2019 року з якого вбачається, що при судово - медичному обстеженні ОСОБА_18 судово - медичним експертом ОСОБА_44 будь - яких видимих ушкоджень виявлено не було. Таким чином вирішення питань про характер, давність, механізм, локалізацію і ступінь тяжкості тілесних пошкоджень, являється безпредметним.

-Акт судово - медичного дослідження №977/38-Д від 31.05.2019 року з якого вбачається, що у ОСОБА_18 будь яких тілесних ушкоджень не виявлено.

Прокурор, який підтримує обвинувачення у зазначеному кримінальному провадженні в судовому засіданні відмовився від допиту свідків ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_39 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , інші учасники кримінального провадження погодились з прокурором.

Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, потерпілим, захистом, можливість збирання інших доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межа висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Аналізуючи досліджені докази суд, в складі колегії суддів, приходить до наступного висновку.

Під час розгляду справи захисник ОСОБА_16 висловив думку, що дії обвинуваченого ОСОБА_18 невірно кваліфіковані, в його діях відсутній прямий умисел на вбивство потерпілого, і дії обвинуваченого слід кваліфікувати, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження за ч.1 ст.121 КК України. Обвинувачений наніс тілесні ушкодження потерпілому хаотично, в ході бійки, не обираючи при цьому локації життєво важливих органів на тілі потерпілого, оскільки він не обізнаний в анатомії людини. Також твердження, що обвинувачений ОСОБА_18 заздалегідь заготовив ніж не відповідає дійсності, вказаний ніж не є зброєю, щодо якої законодавець встановлював обмеження з приводу носіння чи зберігати. Враховуючи зазначене, не можливо стверджувати, що ніж було заздалегідь підготовлено з метою позбавлення життя людини.

Між тим, відповідно до ст. 368 КПК України, колегія суддів, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ознак злочину і за якою статтею кримінального закону це діяння має кваліфікуватися, для визначення умислу, а також для відмежування конкретного діяння проти життя чи здоров"я особи від суміжного, при дослідженні доказів виходила із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, а саме враховувала спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень ( сила удару, його спрямованість тощо), причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, яка передувала злочину, природу їх взаємин, причини припинення злочинних дій, поведінку винної особи після злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Згідно зі ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення, є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 13 лютого 2020 у справі № 164/1826/17, від 17 вересня 2020 року у справі № 286/4163/19, від 25 листопада 2020 року у справі №642/6363/16-к звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення кримінального правопорушення, є його стадією та становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити кримінальне правопорушення, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, за наявності цілі досягнення суспільно-небезпечного результату.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання). Отже, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство.

Згідно із пунктом 22 вказаної Постанови питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

За нормативним визначенням умисне вбивство (стаття 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Умисне вбивство розглядається як вчинене з непрямим умислом, коли винний, хоча і не бажає настання смерті іншій людині, але свідомо припускає її настання. Умисно завдаючи шкоду потерпілому, винний не передбачає конкретно, яка саме шкода матиме місце, допускаючи можливість будь-якої шкоди, в тому числі і смерті, яка фактично настає. При непрямому умислі діяння завжди кваліфікується по фактично наставши наслідкам.

Колегія суддів оцінює критично показання обвинуваченого про те, що у нього не було умислу на замах щодо вбивства ОСОБА_17 та його дії спровокував потерпілий, оскільки від останнього була загроза для здоров`я обвинуваченого. За вказаних обставин ОСОБА_18 мав можливість уникнути сварки та залишити місце події. Показання обвинуваченого в цій частині, суд визнає такими, що не відповідають дійсності, оскільки не узгоджуються з іншими доказами в справі. Версія обвинуваченого про те, що він наніс потерпілому удари ножем необережно, захищаючи себе від його нападу, не знайшла свого підтвердження під час розгляду кримінального провадження. Колегія суддів вважає їх такими, що направлені на уникнення відповідальності за скоєне і є способом захисту обвинуваченого.

Сукупність досліджених та перевірених судом доказів підтверджує, що характер дій ОСОБА_18 , який два рази вдарив ножем потерпілого, один удар нанесено зі сторони спини, а інший нанесено зі сторони обличчя в життєво важливі органи, та нанесені складним ножем, який ОСОБА_18 заздалегідь розклав для нанесення ударів потерпілому, що свідчить про наявність у обвинуваченого прямого умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_17 . Крім того, обвинувачений ОСОБА_18 після нанесенні першого удару ножем потерпілому не зупинив свої дії, а знов вдарив ножем потерпілого, що також свідчіть про наявність умислу на вбивство потерпілого.

Колегія суддів приходить до висновку, що дії обвинуваченого були об`єднані єдиним умислом, носили усвідомлений цілеспрямований послідовний характер і були спрямовані саме на замах на вбивство, умисне позбавлення життя потерпілого, тому твердження захисника ОСОБА_51 про відсутність умислу на вбивство в діях ОСОБА_18 , безпідставне і не обґрунтовано.

Вирішуючи питання про умисел колегія суддів виходила із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілого, що передувала події.

Оцінюючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України за кваліфікуючими ознаками - закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_18 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_18 , згідно ст. 66, 67 КК України, судом не встановлені.

Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_18 , який відповідно до висновку судово-психіатричних експертів № 49 від 18.06.2019 року є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними - ст. 19 ч.1 КК України, що він скоїв кримінальні правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_18 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_18 ст.ст.69,75 КК України.

Крім того, призначення покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_18 буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Також, відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції.

Також, в межах розгляду кримінального провадження Київська окружна прокуратура міста Одеси в інтересах КНП «Міська Клінічна лікарня №10» заявила цивільний позов про стягнення з ОСОБА_18 заподіяну майнову шкоду понесену на лікування потерпілого ОСОБА_17 у розмірі 17 799 гривень 60 копійок.

Суд вважає, що зазначений цивільний позов Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах КНП «Міська Клінічна лікарня №10», підлягає задоволенню у повному обсязі, так як знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349,369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_18 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_18 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_18 рахувати з часу фактичного затримання, а саме: з 03.05.2019 року.

В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_18 під вартою з 03.05.2019 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі. (ч.5 ст. 72 КК України).

Стягнути з ОСОБА_18 на користь КНП «Міська Клінічна лікарня №10» у розмірі 17 799 (сімнадцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 60 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3