Номер провадження: 11-кп/813/1009/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16.05.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду міста Одеси від 03 січня 2023 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маркевичево, Ширяївського р-ну, Одеської обл., громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-17.02.2021 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного ОСОБА_8 за даним вироком, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.02.2021 року, та остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 зараховано в строк відбутого основного покарання у виді позбавлення волі, строк його попереднього ув`язнення у період із 18.10.2021 року по 19.10.2021 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався.

Вирішено питання речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за наспутних обставин.

Так, 10 червня 2021 року о 00 годині 17 хвилин, ОСОБА_8 , разом з невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, перебували біля приміщення гаражу, яке належить ФОП « ОСОБА_10 », кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Маючи спільний намір на вчинення крадіжки чужого майна, заздалегідь домовившись про його спільне викрадення, та переслідуючи ціль незаконного збагачення ОСОБА_8 , разом з невстановленою особою, визначили предметом свого злочинного посягання речі, що перебували в приміщенні вказаного гаражу. Реалізуючи свій спільний злочинний намір, будучи впевненими, що за їхніми злочинними діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, невстановлена особа, шляхом віджиму металевих вхідних воріт, проникла разом з Особою №1 (матеріали стосовно якого виділені в окреме кримінальне провадження) до приміщення гаражу, звідки таємно викрали генератор K&S Konner&Sohner KS 10000Е, що належить ФОП « ОСОБА_10 », кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

В подальшому, ОСОБА_8 , разом із Особою №1 (матеріали стосовно якого виділені в окреме кримінальне провадження), залишили місце вчинення ними кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, тим самим спричинивши ФОП « ОСОБА_10 », кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » матеріальний збиток на суму 11 000 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_11 подав на нього апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , просить оскаржуваний вирок змінити, в частині призначеного покарання, та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді штрафу.

Апеляційна скарга мотивована доводами про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що його підзахисний вину вчиненому визнав, щиро розкаявся, вчинив кримінальне правопорушення за потреби в коштах, оскільки не був працевлаштований .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду провадження обвинувачений та захисник до суд апеляційної інстанції не прибули. Клопотань про відкладення розгляду провадження до суду не подавали.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах і кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, ніким не оскаржується.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України розглянув кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за правилами, передбаченими зазначеною нормою, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся і сумніву в істинності та добровільності його позиції суд не мав, фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися.

Порушень вимог ст. 349 КПК України, перевіркою матеріалів кримінального провадження, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненому визнав та щиро розкаявся.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є особо раніше судимою за вчинення кримінального проступку з корисних мотивів, за вчинення якого йому було призначене покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування з іспитовим строком, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне, тяжке корисне кримінальне правопорушення, що вказує на злочинність його намірів та небажання стати на шлях виправлення, офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного, легального джерела прибутку, не має родини, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та осіб які б мали на нього визначальний вплив з метою недопущення вчинення ним нових злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 суд від відніс щире каяття. До обставин, які обтяжують його покарання - вчинення злочину повторно.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції цілком обґрунтовано та мотивовано призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, у мінімальному розмірі визначеному частиною санкції статті за якою він обвинувачується, у виді 3 років позбавлення волі, та остаточне на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Зважаючи на викладене є безпідставними посилання захисника про призначення судом першої інстанції занадто суворого покарання та необхідності його пом`якшення.

Крім того, санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення такого злочину передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років позбавлення волі. Такий вид покарання, як штраф санкцією ч. 3 ст. 185 КК України не передбачений, що вказує на неспроможність доводів апеляційної скарги захисника про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді штрафу.

Призначення такого порання можливе лише при застосуванні вимог ч. 1 ст. 69 КК України про що не йдеться в апеляційній скарзі захисника.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Разом з тим, такі обставини не встановлені судом першої інстанції, а інших обставин, ніж ті, з урахуванням яких суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, до апеляційного суду не надано.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого покарання, як про те просить захисник, судом першої інстанції не встановлено, не встановлено їх і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, з огляду на що, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а підстави для зміни чи скасування оскаржуваного вироку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Приморського районного суду міста Одеси від 03 січня 2023 року відносно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4