Справа № 481/1163/23
Провадж.№ 1-кс/481/507/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2023 року Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг клопотання прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000302 від 16.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про арешт майна,

Встановила :

19.06.2023 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся з клопотанням про арешт майна прокурор Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 в обґрунтування якого вказав, що 16.06.2023 року до чергової частини ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що на залізодорожньому переїзді, що розташований на автодорозі Н-11 Дніпро Миколаїв, сталася ДТП за участі автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , а саме останній не впорався з керуванням та здійснив з`їзд на ліве узбіччя дороги, де допустив зіткнення із залізобетонними стовпчиками та металевою конструкцією шлагбаумом, в результаті чого пасажир даного автомобіля ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у виді перелому правого стегна.

Виїздом СОГ на місце події було проведено огляд місця вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті чого було зафіксовано місце вчинення ДТП, а саме: автодорогу Н-11 Дніпро - Миколаїв 162 км + 50 метрів та розташування транспортного засобу з механічними слідами пошкоджень. При цьому транспортний засіб, а саме легковий автомобіль «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , оглянуто та вилучено до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Вилучене майно, за постановою слідчого СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП у Миколаївській області від 17.06.2023 року, визнане речовим доказом та передане на зберігання до СПД ВП №1 Баштанського РВП ГУНП у Миколаївській області.

Враховуючи те, що вищевказаний автомобіль може мати значення для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, міг зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, з метою схоронності, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, прокурор вважає за необхідне накласти арешт на зазначене майно.

В судове засідання власник майна не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся своєчасно та належним чином, поважної причини своєї неявки суду не надав.

Прокурор подала до суду клопотання про розгляд справи без його участі, подання підтримав та просив його задовольнити.

Оскільки, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття осіб, які беруть участь у розгляді клопотання про арешт майна, в судове засідання не перешкоджає розгляду вказаного клопотання, а тому вважаю доцільним розглянути питання про арешт майна за відсутності учасників судового розгляду.

Оскільки в судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені та заявили про розгляд клопотання за їх відсутності, то розгляд клопотання проводиться за відсутності учасників розгляду та без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч.4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно обґрунтоване і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим (прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Диспозиція ч.1 ст.286 КК України передбачає порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Як вбачається з матеріалів в провадженні ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000302 відомості про яке внесені 16.06.2023 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.06.2023 року на залізодорожньому переїзді, що розташований на автодорозі Н-11 Дніпро Миколаїв, сталася ДТП за участі автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , а саме останній не впорався з керуванням та здійснив з`їзд на ліве узбіччя дороги, де допустив зіткнення із залізобетонними стовпчиками та металевою конструкцією шлагбаумом, в результаті чого пасажир даного автомобіля ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у виді перелому правого стегна.

Старшим слідчим СВ відділення поліції №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, з метою розкриття кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речових доказів у кримінальному провадженні, знарядь вчиненого злочину, виявлення, фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, було проведено огляд місця події, виявлено місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди зі слідами та розташування транспортного засобу автомобіля DAEWOO LANOS ВM6364АК.

Вказаний транспортний засіб було оглянуто та вилучено до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, визнано речовими доказами за постановою старшого слідчого СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 17.06.2023 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вилучений транспортний засіб має значення речового доказу, є знаряддям та предметом вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна з дотриманням строків, встановлених ч. 5 ст.171 КПК України

До клопотання прокурором додано: витяг з ЄРДР №0000302 від 16.06.2023 року з якого убачається, що 16.06.2023 року було зареєстровано кримінальне провадження з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч.1 ст.286 КК України; рапорт ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 16.06.2023 року, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.06.2023 року, протоколи допиту учасників ДТП.

Слідчий суддя погоджується з думкою прокурора, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено прокурором доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке вилучене за результатами огляду місця події від 16.06.2023 року, з метою збереження такого і використання його як доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, необхідно зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

На підставі викладеного, клопотання прокурора, про накладення арешту на майно, підлягає задоволенню, що відповідатиме розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 98,170-173 КПК України, слідчий суддя

Постановила:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони користування, розпорядження майном, вилученим 16.06.2023 року під час огляду місця події, в рамках кримінального провадження №0000302 від 16.06.2022 року, а саме:

-легковий автомобіль марки DAEWOO LANOS ВM6364АК, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_8 .

Вказаний автомобіль залишити для зберігання у ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч. 1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя