Справа № 449/103/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2023 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 14 січня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, № 0000014 від 18.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та 390-1 КК України та № 0000042 від 21.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Брюховичі, Перемишлянської ТГ, Львівського району, Львівської області, українця, громадянина України, розлученого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого: 16 липня 2015 року Перемишлянським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин; 03 лютого 2016 року Перемишлянським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців 8 днів; 29 травня 2019 року Золочівським районним судом Львівської області за ч.1 ст.126 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин; 05 липня 2019 року Перемишлянським районним судом Львівської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.; 27 лютого 2020 року Перемишлянським районним судом Львівської області за ч.1 ст.126 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин; 17 червня 2020 року Золочівським районним судом Львівської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин; 30 жовтня 2020 року Перемишлянським районним судом Львівської області за ч.1 ст.125, 71 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин (покарання відбув); 12 травня 2021 Перемишлянським районним судом Львівської області за ч.2 ст.389, ст.71, ч.ч. 1, 4 ст.72 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці 25 днів (відбув 3 листопада 2021 року); 12 травня 2021 року вироком Львівського апеляційного суду, яким вирок Золочівського районного суду Львівської області від 17 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 , скасовано в частині призначеного йому покарання, визнано ОСОБА_4 винним за ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 27 лютого 2020 року та остаточно визначено покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин (не відбув); 26 січня 2022 року Перемишлянським районним судом Львівської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин (покарання не відбув);

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , в супереч вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, систематично вчиняв по відношенні до своєї колишньої дружини ОСОБА_6 психологічне насильство у вигляді словесних образ та погроз, залякувань, зчинення галасу, нищення майна, погроз фізичною розправою.

Тривалий час ОСОБА_6 перебуває під впливом психологічного насильства та сприймає його як норму життя, тобто стала емоційно залежною. Внаслідок цього у ОСОБА_6 змінився емоційний стан у вигляді негативних переживань, злоби, агресії, почав змінюватись настрій та самопочуття, вона боїться за своє життя та життя своїх дітей, що є ознакою психологічного страждання.

Зокрема, 27 лютого 2021 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_6 , а саме: обзивав та принижував її, чинив на неї моральний та психологічний тиск, за що постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 листопада 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт. Постанова набрала законної сили 22 березня 2021 року.

Продовжуючи свої умисні дії на вчинення домашнього насильства, 06 листопада 2021 року близько 15 год. 00 хв. та 29 листопада 2021 року о 17.00 год., ОСОБА_4 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_6 , а саме: обзивав та принижував її, виганяв з дому, чинив на неї моральний та психологічний тиск, за що постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 17 грудня 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт. Постанова набрала законної сили 28 грудня 2021 року.

Окрім цього, 11 січня 2022 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання своєї колишньої дружини, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_6 , а саме: обзивав та принижував її, виганяв з дому.

Перемишлянським районним судом Львівської області від 17 грудня 2021 року, винесено рішення про видачу обмежувального припису, яким зазначено заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_4 строком на 6 місяців (до 17 червня 2022 року) у вигляді заборони:

- перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- наближатись на відстань ближче 50 м до місця проживання та місць, які часто відвідує (магазини) ОСОБА_6 ;

- повне обмеження спілкуватись з ОСОБА_6 .

Однак, ОСОБА_4 , будучи 31 грудня 2021 року та повторно 21 січня 2022 року особисто був ознайомленим з вищезазначеним рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, маючи єдиний кримінально-протиправний намір, діючи умисно, порушив даний обмежувальний припис..

01 квітня 2022 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_6 , а саме: обзивав та принижував її, виганяв з дому, чинив на неї моральний та психологічний тиск, за що постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 травня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Постанова набрала законної сили 16 травня 2022 року.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 25 травня 2022 року о 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , вчиняв домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , яке проявлялось у криках та вираженні нецензурними словами, за що постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 10 червня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 7 діб адміністративного арешту. Постанова набрала законної сили 21 червня 2022 року.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 16 серпня 2022 року близько 02 год. 00хв. год., ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_6 , а саме: голосно кричав та виражався нецензурними словами, за що постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 30 серпня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Постанова набрала законної сили 12 вересня 2022 року.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, приблизно о 14 год. 30 хв. 11 лютого 2023 року ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , скоїв психологічне насильство стосовно колишньої дружини ОСОБА_6 (висловлювання образливими та нецензурними словами).

Крім цього, ОСОБА_4 о 18.00 год. 18 квітня 2022 року, перебуваючи на сходах будинку господарства за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , незважаючи на присутність на руках в останньої малолітнього сина ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс два удари правою ногою по сідниці зліва ОСОБА_6 . Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 схопивши ОСОБА_6 руками за верхній одяг, повалив її на землю поблизу сходів, притискав і штовхав руками та ногами об сходи, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 легке тілесне ушкодження.

Свою вину у скоєних злочинах ОСОБА_4 визнав повністю та пояснив, що дійсно вчиняв відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , наніс їй тілесні ушкодження та не виконував обмежувальний припис. У вчиненому розкаюється, просить суд суворо його не карати.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , пояснила, що ОСОБА_4 коли перебував у нетверезому вигляді вчиняв відносно неї домашнє насильство, бив, виганяв з дому в присутності малолітніх дітей, такі дії були неодноразові та носили систематичний характер, обвинувачений відмовлявся покинути її будинок незважаючи на заборонювальний припис, проте на даний час до нього претензій немає, за умови якщо обвинувачений залишить її місце проживання.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні інкримінованих злочинів повністю та об`єктивно стверджується іншими зібраними по справі доказами, проте суд визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у обвинуваченого, а також інших учасників процесу, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, тобто домашньому насильству, умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої, у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 , тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України та у невиконанні обмежувального припису, тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.390-1 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно вимоги УІАП ГУНП у Львівській області, характеристики виданої виконавчим комітетом Перемишлянської міської ради Львівської області, відповіді КП Перемишлянська центральна районна лікарня, встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, на Д обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, по місцю проживання скарг чи зауважень до ОСОБА_4 немає.

Згідно ч.1 ст.70 КК України - при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, відсутністю скарг чи зауважень по місцю проживання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів. Як пом`якшуючу його вину обставину, суд визнає - щире каяття у вчиненому та активне сприяння встановленню дійсних обставин по справі. Як обтяжуючі обставини покарання суд визнає вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, щодо колишньої дружини у присутності малолітніх дітей, повторність та рецидив злочинів. Тому суд вважає за необхідне призначити покарання за сукупністю вироків ОСОБА_4 , шляхом поглинання менш суворого більш суворим, у виді 1 року позбавлення волі.

Згідно вироку Перемишлянського районного суду Львівської області від 27 лютого 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ст.126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 27 травня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.71, ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Згідно вироку Перемишлянського районного суду Львівської області від 26 січня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин.

Довідкою Львівського районного сектора №2 Філії державної установи Центр пробації у Львівській області, що наведені вище вироки виконуються окремо, станом на 13.06.2023 року засудженим ОСОБА_4 не відбуто покарання за жодним з вироків.

Виходячи з наведеного у ОСОБА_4 за попередніми вироками суду є невідбуте покарання у вигляді 550 годин громадських робіт.

Враховуючи те, що засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року (з наступними змінами та доповненнями) "Про практику призначення судами кримінального покарання", за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю вироків, у вигляді позбавлення волі, шляхом складання покарань.

При складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають - вісім годин громадських робіт.

Виходячи з наведеного суд переводить покарання за вироками Перемишлянського районного суду Львівської області у виді 550 годин громадських робіт у 68 днів позбавлення волі, які підлягають складанню за сукупністю вироків.

Згідно ухвали слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 28.02.2023 року ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 слід зарахувати строк його перебування під вартою, з моменту його затримання, відповідно до ухвали слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 28.02.2023 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу слід залишити у вигляді тримання під вартою, адже він засуджується до позбавлення волі на певний строк і перебуваючи на волі може ухилятися від суду та займатися злочинною діяльністю. Лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.390-1 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком 6 місяців.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання за даним вироком приєднати невідбуте покарання за вироками Перемишлянського районного суду Львівської області і призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці і 8 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його взяття під варту 28.02.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без зміни.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1