Справа № 128/280/23
Провадження №11-кп/801/625/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю :

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0000094 від 26.07.2019 відносно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України, разом з апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 04.05.2023 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0000094 від 26.07.2019 відносно ОСОБА_7 , - закрито,

встановив:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04.05.2023 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0000094 від 26.07.2019 відносно ОСОБА_7 , - закрито.

Також ухвалою суду вирішено питання з речовими доказами та покласти на державу процесуальні витрати.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, дане кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за який передбачено покарання у виді штрафу у розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки. Аналогічні строки звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, в редакції закону, що діяв на час вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння. Кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , завершено 21.03.2019. Відомостей про наявність підстав для переривання перебігу давності, визначених ч. 3 ст. 49 КК України, матеріали справи не містять. Таким чином, станом на день розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції закінчилися строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності, визначені ст. 49 КК України.

Прокурором подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу, в якій, не оспорюючи висновків суду щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ч. 4 ст. 358 КК України, вважає оскаржувану ухвалу незаконною, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що місцевим судом під час вирішення питання щодо вирішення процесуальних витрат на залучення експерта, порушено вимоги ч. 1ст. 126 КПК України. Так, при ухваленні рішення судом не зазначено відомості про суму процесуальних витрат, які необхідно віднести на рахунок держави.

Просив змінити ухвалу в частині стягнення процесуальних витрат та постановити нову ухвалу, якою процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ-19/102-22/11433-ПЧ від 10.08.2022 в сумі 3775, 6 грн. та № 5612/5613/22-21 від 30.08.2022 в сумі 6040,64 грн., відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.358 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Приписами ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

За змістом ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Частиною 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Статтею 372 КПК України передбачений зміст ухвали та коло питань, які вирішуються при її постановленні.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 не ухвалювався.

Місцевий суд, вирішуючи питання про розподіл процесуальних витрат, у своєму рішенні послався на висновок Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.09.2022 (справа № 203/241/17), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини.

В такому випадку, керуючись засадами справедливості та враховуючи загально дозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України, таких витрат.

Враховуючи вищенаведене, оскільки судом першої інстанції ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.358 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього закрито, при цьому ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала жодних експертів, тому відповідно до положень ч.2 ст.122, ст.124 КПК України, витрати на проведення судових експертиз № СЕ-19/102-22/11433-ПЧ від 10.08.2022 в сумі 3775, 6 грн. та № 5612/5613/22-21 від 30.08.2022 в сумі 6040,64 грн. не підлягають стягненню з обвинуваченого та покладаються на державу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали в порушення вимог ст.126 КПК України при вирішенні питання процесуальних витрат не вказав, яку саме суму необхідно відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету і за проведення яких саме експертних досліджень.

В даному випадку недотримання судом норм ст.126 КПК України, як і норм ст.372 КПК України, є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне, обґрунтоване рішення в частині відшкодування процесуальних витрат.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 413, 418, 419 КПК України, колегія суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 , - задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 04.05.2023 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0000094 від 26.07.2019 відносно ОСОБА_7 - закрито,-змінити в частині стягнення процесуальних витрат.

Процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ-19/102-22/11433-ПЧ від 10.08.2022 в сумі 3775, 6 грн. та № 5612/5613/22-21 від 30.08.2022 в сумі 6040,64 грн., - відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4