Справа № 751/552/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/421/23
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 29 жовтня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005260, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 березня 2023 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Некрасовка, Хабаровського краю, російської федерації, громадянки України, незаміжньої, з професійно-технічною освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 березня 2023 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 29.10.2022 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання час її тримання під вартою в період з 29.10.2022 року по 09.03.2023 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_8 24 475,05 грн. процесуальних витрат на користь держави за проведення експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова в рамках кримінального провадження №0005260, на речові докази по справі - скасовано.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_8 та призначити їй більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

При цьому апелянт просить повторно допитати обвинувачену ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 , дослідити характеризуючі обвинувачену докази, а також долучити додаткові докази з даного питання, а саме: медичну картку матері обвинуваченої та довідку про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, оскільки отримані вони були вже після ухвалення вироку.

Адвокат вважає, що призначене судом покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, а тому вирок підлягає зміні.

Переконаний, що судом не враховано наступне:

- Відшкодування шкоди завданої злочином потерпілому ОСОБА_9 безпідставно не визнано пом`якшуючою покарання обставиною.

- Не визнано як пом`якшуючу покарання обставину надання обвинуваченою медичної допомоги потерпілому, хоча дана обставина була встановлена судом.

- Знаходження на утриманні обвинуваченої матері похилого віку.

- Вчинення злочину вперше та відсутність притягнення до адміністративної відповідальності.

- Позицію потерпілого щодо призначення обвинуваченій покарання нижче від найнижчої межі.

- Судом не розглянуто можливості призначення ОСОБА_8 покарання з урахуванням положень ст. 69 КК України.

Суд першої інстанції встановив, що 29.10.2022 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_8 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, та свідомо бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , умисно нанесла останньому один удар ножом в область грудної клітки з лівої сторони, чим спричинила ОСОБА_10 тілесне ушкодження у вигляді колото - різаного проникаючого поранення грудної клітки з ушкодженням серця, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_10 настала через короткий проміжок часу після спричинення йому колото-різаного поранення 29.10.2022 року від масивної крововтрати за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказаними вище діями, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 , а також доводи обвинуваченої, які висловились на підтримання поданої апеляційної скарги сторони захисту, з`ясувавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення вимог викладених в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, та кваліфікація дій останньої учасниками провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як особливо тяжкий, фактичні обставини скоєння злочину, а саме: час, місце, спосіб та обставини скоєння злочину, наслідки, поведінку обвинуваченої після скоєного злочину.

Належно прийняв до уваги дані про особу обвинуваченої - її вік, освіту та задовільний стан здоров`я, сімейний стан, соціальне становище, відсутність офіційного працевлаштування, наявність постійного місця проживання, відсутність даних про перебування обвинуваченої на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, зміст досудової доповіді органу пробації, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, а ризик небезпеки для суспільства як високий.

Врахував і конкретні обставини кримінального провадження, а саме, суд визнав наявність пом`якшуючих відповідальність обставин - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та наявність обставини, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Зокрема судом враховано і позицію потерпілого та думку прокурора, які наполягали на призначенні покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів захисника та обвинуваченого про те, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 через свою суворість не відповідає обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Доводи захисника обвинуваченої про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було визнано обставинами, що пом`якшують покарання - відшкодування шкоди завданої злочином потерпілому, надання обвинуваченою медичної допомоги потерпілому, колегія суддів апеляційного суду не приймає до уваги, оскільки ці обставини, відповідно до переліку, встановленого ст. 66 КК України, не є обставинами, які пом`якшують покарання, а тому визнання чи невизнання їх такими є правом, а не обов`язком суду. Крім того, відповідно до змісту судового рішення, кожній із вказаних обставин судом була надана вичерпна оцінка та ці обставини були враховані судом першої інстанції як дані про особу, яка обвинувачується у вчиненні злочину, та з урахуванням також і цих даних судом призначено покарання у мінімальних межах санкції статті.

Що стосується твердження апелянта про неврахування судом позиції потерпілого про призначення обвинуваченій покарання нижче від найнижчої межі, то воно є безпідставним та спростовується звукозаписом судового засідання від 28.02.2023 року, а також заявою потерпілого адресованою суду (Том №1, а.п. 61), відповідно до яких позиція потерпілого зводиться до несуворого виду покарання, що і було враховано судом.

Посилання адвоката на утримання обвинуваченою матері похилого віку є голослівним, оскільки вона фактично є пенсіонером (Том №2, а.п.69), а відтак, з урахуванням державних виплат, здатна самостійно себе утримувати. Більше того, досліджена судом медична документація матері ОСОБА_8 не містить жодних вказівок про необхідність їй сторонньої допомоги та відсутності інших родичів, які можуть надавати посильну допомогу. Разом з тим, саме стан здоров`я матері обвинуваченої не є визначальним та жодним чином не характеризує обвинувачену, а тому не може бути пріоритетним при призначенні покарання.

Колегія суддів не погоджується з твердженням адвоката про неврахування судом відсутності притягнення до адміністративної відповідальності, а також вчинення злочину вперше, оскільки ці дані є частиною соціально-психологічної характеристики обвинуваченої при підготовці досудової доповіді «Центру пробації» (Том №1, а.п.63-65), яка в повній мірі врахована судом при призначенні покарання.

Тож, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги ст.ст. 65-67 КК України, та ОСОБА_8 призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення, та даним про її особу, з урахуванням даних, що її характеризують, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а тому апеляційний суд вважає призначене ОСОБА_8 покарання достатньо обґрунтованим та таким, що сприятиме його меті, яка передбачена ст. 50 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду та призначення обвинуваченій ОСОБА_8 більш м`якого покарання, а саме із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу України, про що просить її захисник у своїй апеляційній скарзі, й з огляду на характер кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів проти життя та здоров`я особи та всі досліджені в тому числі і судом апеляційної інстанції характеризуючі дані.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою - в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4