Справа № 460/4437/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1162/22 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 20.08.2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворова, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Яворівського районного суду Львівської області від 04.02.2021 року, ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 18 квітня 2016 року близько 23 год. 00 хв. знаходячись в м. Яворові, Яворівського району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, ввівши в оману ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , повідомивши про те, що житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , належить його бабці, запропонував останнім відпочити в цьому будинку. В подальшому, після того, як ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 проникли у вказаний будинок. ОСОБА_7 з даного помешкання умисно, повторно викрав грошові кошти в сумі 550 гривень, килим вартістю 400 гривень, електричний продовжувач вартістю 60 гривень, електричний чайник марки «Теfаl» вартістю 200 гривень, два пластикові тази синього та білого кольорів вартістю по 20 гривень кожний, фотоальбом синього кольору вартістю 30 гривень та дерев`яний стілець вартістю 40 грн, які належали ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим заподіяв ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 1280 грн.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_7 24 лютого 2017 року близько 15 год. 00 хв., знаходячись в АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливих мотивів, повторно, маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з кімнати вказаної вище квартири таємно викрав мобільний телефон моделі "Леново А560" вартістю 1200 гривень із сім-карткою оператора мобільного зв`язку "Київстар" вартістю 20 гривень та картою пам`яті об`ємом 2 Гб вартістю 50 гривень, який на праві власності належить ОСОБА_14 заподіявши при цьому останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1270 гривень..

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні, інкримінованих йому злочинів та призначити покарання, за ч. 2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Яворівського районного суду Львівської області від 04.02.2021 року, ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що при вчиненні обвинуваченим кількох злочинів, суд першої інстанції всупереч ст. 70 КК України не призначив покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів.

Обвинувачений у апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що вину у вчиненому він визнав та щиро розкаявся, потерпілі до нього претензій не мають. Стверджує, що з моменту вчинення злочинів і по даний час нових злочинів не вчиняв, працевлаштувався. Звертає увагу на погіршенні його стану здоров`я.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

З приводу апеляційних доводів обвинуваченого щодо призначеного йому покарання, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами, дані про особу обвинуваченого, який нейтрально характеризується за місцем проживання, позитивно характеризується за місцем праці, є особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває та наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом визнано вчинення кримінального правопорушення повторно та в стані алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченому.

Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_7 неодноразово був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, за що йому призначалося покарання у виді позбавлення волі, як із застосуванням ст.75 КК України, так і з реальним його відбуванням на підставі ст.71 цього Кодексу, оскільки нове кримінальне правопорушення було вчинено ним в період іспитового строку.

Суд в межах своїх дискреційних повноважень при призначенні покарання, як вбачається з мотивувальної частини вироку, фактично прийняв до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, мотивацію кримінального правопорушення.

Окрім того, колегія суддів вважає, що думка потерпілого має істотне значення при призначенні обвинуваченому покарання, однак не є вирішальною при прийнятті судом відповідного рішення. Думка потерпілих повинна враховуватися в сукупності з іншими обставинами, однак не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність.

Обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, то такі були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, а відтак доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Так, п.1 ч.1 ст.65 КК України передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Суд першої інстанції вищезазначених вимог не дотримався, визнавши ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, не призначив, а одразу, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Яворівського районного суду Львівської області від 04.02.2021 року, на підставі ч.4 ст.70 КК України, визначив остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

При цьому, із вироку неможливо встановити із яким покаранням, на підставі ч.4 ст.70 КК України, частково складено покарання за вказаним вироком від 04.02.2021 року.

Відтак, суду при ухваленні оскаржуваного вироку слід було спочатку призначити окремо покарання за вчинені ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.2, 3 ст. 185 КК України, потім на підставі ч.1 ст.70 КК України визначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та в подальшому призначити з урахуванням вироку Яворівського районного суду Львівської області від 04.02.2021 року остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Вищезазначених вимог суд першої інстанції не дотримався, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Окрім того, з огляду на те, що обвинувачений неодноразово судимий за умисні, в тому числі тяжкі злочини проти власності та знову вчинив два епізоди кримінальних правопорушень проти власності, покликання прокурора на те, що йому слід було призначити покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів заслуговує на увагу.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання - скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового вироку в цій частині.

За встановлених судом першої інстанції обставин, колегія суддів при призначенні покарання ОСОБА_7 враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, позитивно характеризується за місцем праці, є особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше судимий, один із злочинів вчинив в період іспитового строку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420, 615 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Яворівськго районного суду Львівської області від 20 серпня 2021 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Яворівського районного суду Львівської області від 04 лютого 2021 року ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді