УХВАЛА

16 травня 2023 року

м. Київ

справа № 753/8598/21

провадження № 51-5869ск21

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на указане вище судове рішення щодо засудженого ОСОБА_4 , де ставить питання про його скасування з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

За приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Прокурор в касаційній скарзі зазначає про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність через те, що апеляційний суд залишив оскаржене судове рішення без змін, отже не усунув порушень, допущених місцевим судом, який безпідставно звільнив ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України (далі - КК), а також про недотримання судом апеляційної інстанції приписів ч. 2 ст. 439 КПК при перегляді вироку Дарницького районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року щодо ОСОБА_4 . Стверджує, що апеляційний суд не врахував підстави до скасування попередньої ухвали апеляційного суду Верховним Судом, відображені в постанові від 26 липня 2022 року, де йдеться про необґрунтоване застосування закону про кримінальну відповідальність, яке не усунув апеляційний суд, чим цей суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, в оскарженому судовому рішенні відображені нові обставини, які під час нового апеляційного розгляду суд взяв до уваги поряд із тими, які отримали оцінку місцевим судом, натомість, доводи касаційної скарги не містять обґрунтування неправильного застосування положень ст. 75 КК з урахуванням всієї сукупності даних, покладених апеляційним судом в обґрунтування постановленого рішення, зокрема, з огляду на нові дані стосовно особи винного та інші обставини справи, встановлені цим судом під час нового апеляційного розгляду справи після скасування судового рішення судом касаційної інстанції. Отже, твердження про недотримання судом апеляційної скарги вимог п. 2 ч. 1 ст. 419, ч. 2 ст. 439 КПК та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність прокурор має обґрунтувати в контексті нового обсягу даних, спираючись на які суд дійшов відповідного висновку.

За вимогами статей 433, 437 КПК, суд касаційної інстанції здійснює касаційний розгляд за касаційною скаргою про погіршення становища особи, виключно в межах доводів і вимог касаційної скарги. Отже наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження і в процесуальному аспекті унеможливлює прийняття одного з рішень, передбачених ст. 436 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 вказаного Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3