Справа № 296/4656/23
Вирок

Іменем України

20 червня 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої Піддубної- ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000897 від 16.03.2023 за обвинуваченням :

Піддубну- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Павлодар Казахстан, українки, громадянки України, одруженої, з середньою-спеціальною освітою, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

12 березня 2023 року близько 07 години 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходився поблизу під`їзду № 1 будинку № 78 по вул. Князів Острозьких в м. Житомирі, де на асфальтному покритті помітив платіжну картку (з безконтактною технологією проведення платежів), як була втрачена її держателем ОСОБА_6 , та яку передав дружині ОСОБА_7 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на привласнення офіційного документу, а саме вищевказаної банківської картки, з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій умисел, не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдена банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів, взяв зазначену пластикову банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 та яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління НБУ від 08.10.1998 № 414 та примітки ст. 358 КК України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду, в ході чого в ОСОБА_7 , виник умисел на її привласнення та корисливий мотив на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів.

Отримавши у вказаний спосіб зазначену платіжну картку, ОСОБА_7 не вчинила жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, покинула місце вчинення проступку та пішла в сторону найближчого магазину.

В подальшому, 12.03.2023 у ОСОБА_7 , з корисливих мотивів виник умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів зі знайденої та привласненої банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної картки, встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше знайдену платіжну картку, розпорядившись вищевказаною банківською картою на власний розсуд, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 , 12.03.2023 в період часу з 07 години 50 хвилин по 09 годину 40 хвилин, шляхом безконтактного розрахунку за товари через POS-термінал, банківською карткою АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_6 , здійснила покупки в магазині ФОП « ОСОБА_8 », що за адресою: АДРЕСА_2 на загальну суму 3 482 гривні 00 копійок, в період часу з 10 години 30 хвилин по 10 годину 35 хвилин здійснила покупки в магазині Чистюля ФОП « ОСОБА_9 », що за адресою: АДРЕСА_2 , на загальну суму 389 гривень 70 копійок.

Таким чином, ОСОБА_7 умисно викрала чуже майно, а саме, грошові кошти в розмірі 3 871 гривень 70 копійок, належні ОСОБА_6 завдавши останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, 13.03.2023 у ОСОБА_7 , з корисливих мотивів виник умисел направлений на повторне, таємне викрадення грошових коштів зі знайденої та привласненої банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної картки, встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше знайдену платіжну картку, розпорядившись вищевказаною банківською картою на власний розсуд, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 , 13.03.2023 в період часу з 07 години 38 хвилин по 07 годину 45 хвилин, шляхом безконтактного розрахунку за товари через POS-термінал, банківською карткою АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_6 , здійснила покупки в магазині «Полісся-Продукт» ТОВ ТК «Полісся-Продукт», що за адресою: м. Житомир, вул. Князів Острозьких, 57 в м. Житомирі, на загальну суму 703 гривні 90 копійок.

Таким чином, ОСОБА_7 умисно повторно викрала чуже майно, а саме, грошові кошти в розмірі 703 гривні 90 копійок, належні ОСОБА_6 завдавши останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, які виразились у привласненні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), повторно в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 винною себе у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю, щиро розкаялася, надала показання, які відповідають фактичним обставинам справи.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Звернувся до суду з заявою, згідно якої просив судовий розгляд провести без його участі. Щодо міри призначення покарання покладається на розсуд суду.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності її позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали провадження, враховуючи показання обвинуваченої, які відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються, виходячи з того, що судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає винність обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень доведеною та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 ККУкраїни, як привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів та таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд визнає її щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Також суд бере до уваги, що обвинувачена не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, тяжкі наслідки від її неправомірних дій не настали.

Визначаючи вид покарання, суд враховує роз`яснення, які викладені в п. 2 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо.

Наведені обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої та дані про її особу в своїй сукупності та співвідношенні, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та свідчать про можливість призначення ОСОБА_7 , покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Також суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі.

При визначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень суд враховує дані про особу винної, обставини, що пом`якшують її покарання, відсутність тяжких наслідків від її неправомірних дій, та застосовує принцип, визначений у ст. 70 КК України, у виді поглинення менш суворого покарання більш суворим, із застосування ст. ст. 75, 76 КК України.

Також суд враховує позицію прокурора, яка просила призначити обвинуваченій остаточне покарання без ізоляції від суспільства, відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення та вважає за можливе звільнити Піддубну- ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Звільняючи від відбування покарання з випробуванням суд покладає на Піддубну- ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Питання стосовно речових доказів суд вирішує в порядкуст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.04.2023 на банківську картку, що належить ОСОБА_6 , підлягає скасуванню.

Підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

ухвалив:

Піддубну- ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.04.2023 на банківську картку, що належить ОСОБА_6 скасувати.

Речові докази: банківську картку № НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_6 - залишити останньому; диски з відеозаписами з камер відеоспостереження з магазину ФОП " ОСОБА_10 ", магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ФОП " ОСОБА_9 ", магазину " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої Піддубну- ОСОБА_4 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження вручити повний текст вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1