Справа № 128/2672/19
УХВАЛА

21 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2019 року за №0000367 та 15.09.2020 за № 0001032 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває об`єднане кримінальне провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2019 року за №0000367 та 15.09.2020 за № 0001032 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 185 КК України.

В судове засідання з`явились прокурор ОСОБА_3 , захисники обвинувачених - адвокат ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 .. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 присутні в режимі відеоконференції.

В судове засідання не з`явилися потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які подали до суду заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутність.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строком на 60 днів, оскільки визначені в ухвалах про обрання запобіжного заходу ризики не відпали та не зменшились. Зокрема, у ОСОБА_4 відсутні соціально стримуючі фактори такі як сім`я, робота, нерухоме майно на праві приватної власності, відсутнє постійне офіційне джерело доходу, постійне місце проживання та реєстрації. ОСОБА_5 , через неодноразові неявки до Вінницького міського суду Вінницької області був оголошений в розшук та було надано дозвіл на його затримання для доставки його в судове засідання для вирішення клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. А тому застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не зможуть запобігти наявним ризикам, тому є необхідність у продовженні відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та їх захисники - адвокати ОСОБА_10 і ОСОБА_7 не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши пояснення сторін, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали об`єднаного кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу та продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку обраного обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України, суд при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу повинен встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08.10.2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Застава не визначалася.

В подальшому ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2021 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Застава не визначалася.

В подальшому ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ..

Вирішуючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, що спричинило смерть людини, а тому перебуваючи на волі, можуть, з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків кримінального провадження, яке ще не завершене слуханням, або переховуватися від суду. Суд також зважає на фактичні обставини справи, особи обвинувачених, їх вік, характер висунутого їм звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_4 не має постійного місця проживання та реєстрації, не має стійких соціальних зв"язків, а обвинувачений ОСОБА_5 , будучи обвинуваченим у кримінальних провадженнях, які перебувають на розгляді у суді, в судове засідання не з"являвся, про причини неявки не повідомляв, до нього застосовувався привід та розшук.

Судом також врахована та обставина, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання та соціальні зв`язки, а саме дружину, дітей. Однак вказані обставини не виключають того, що обвинувачений перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на ще недопитаних потерпілих, свідків чи іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Тобто, станом на даний час зазначені в ухвалах Вінницького районного суду Вінницької області від 08.10.2019 та Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2021 обставини, що слугували підставою для обрання відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, інших обставин, які б давали підстави до зміни запобіжного заходу сторонами не надано.

Таким чином, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть допустити невиконання процесуальних обов`язків, покладених на них в зв`язку зі статусом обвинувачених.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою та недостатнім застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не встановлено.

Враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст. ст. 177, 183, 199, враховуючи той факт, що на даний час судовий розгляд даного кримінального провадження лише розпочато, суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду даного кримінального провадження.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 376 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - задоволити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 185 КК України, строком на два місяці, тобто до 19 червня 2023 року включно.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, строком на два місяці, тобто до 19 червня 2023 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1