Справа № 573/1556/23
Номер провадження 1-кп/573/174/23
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03 серпня 2023 року за №0000120 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю», працююча прибиральником вагонів ВП СВД Філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця», раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

У С Т А Н О В И В:

30 серпня 2023 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03 серпня 2023 року за №0000120 відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню за ч. 1 ст. 162 КК України.

31 серпня 2023 року призначено 06 вересня 2023 року.

З обвинувального акту встановлено наступне.

18 липня 2023 року близько 10 години ОСОБА_4 , перебуваючи поряд з будинком АДРЕСА_2 , вирішила незаконно проникнути до квартири АДРЕСА_3 цього будинку, яка на праві власності належить ОСОБА_7 та перебуває в тимчасовому володінні ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на порушення недоторканності житла, 18 липня 2023 року близько 10 години ОСОБА_4 всупереч волі тимчасового володільця ОСОБА_6 та без його дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутності будь яких причин для порушення недоторканості житла, діючи умисно, незаконно, протиправно, розбила вікно квартири АДРЕСА_4 стороннім предметом та проникла до її приміщення, чим грубо порушила ст. 30 Конституції України, відповідно до якої проникнення до житла чи до іншого володіння особи не допускається.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи.

У підготовчому засіданні потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з обвинуваченою.

Обвинувачена ОСОБА_4 проти закриття кримінального провадження з підстав примирення з потерпілим не заперечувала.

Прокурор ОСОБА_3 проти закриття провадження у справі на підставі ст. 46 КК України не заперечував.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ст. 285 КПК України).

За змістом положень ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. п. 2, 4 постанови Пленуму №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності, є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час судового засідання повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Судам слід мати на увазі, що потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим відповідно до ч. 2 ст. 49 КПК.

Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

За наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим. Суд має здійснювати його за правилами, встановленими ст. 8 КПК.

Суд установив, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст. 162 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України дане правопорушення відноситься до категорії проступків.

Обвинувачена ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаялася, критично оцінила свої дії, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, усунула заподіяну шкоду.

Частина 3 статті 288 КПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винної з потерпілим та закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченої.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 КК України, ст. ст. 284, 286, 288, 314, 371, 372, 477 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03 серпня 2023 року за №0000120 відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню за ч. 1 ст. 162 КК України закрити у зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченим, на підставі ст. 46 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя