Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд м.Києва у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Подільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про вирішення питання щодо виконання вироків суду за їх сукупністю відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Києва, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину 2008 року народження, зареєстроаного та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого 01 січня 2012 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

засудженого 24 грудня 2021 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень,

в с т а н о в и в:

до Подільського районного суду м. Києва надійшло подання Подільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до ч. 3 ст. 26 КВК України, крім того вирішення питання щодо виконання вироків суду за їх сукупністю відносно ОСОБА_4 .

Подання мотивоване тим, що 24 січня 2022 року був отриманий вирок на виконання до уповноваженого органу з питань пробації. Станом на 20 вересня 2022 року уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженого документа про сплату штрафу. Інформація про причини невиконання вироку суду протягом 30 днів уповноважений орган з питань пробації не має.

Крім того, страрший інспектор Подільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, вказав, що вирок Подільського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2012 року відносно ОСОБА_4 , яким йог обуло засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, не виконаний та просить вирішити питання про призначення ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю вироків.

Інформації про причини невиконання вироків суду засудженого у Подільському РВ не має.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

Представник Подільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області в судове засідання не з`явився.

Прокурор проти задоволення подання заперечував, вказавши що в даному випадку слід виконувати кожен вирок окремо.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, неявка в судове засідання осіб, які належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час на виконанні у Подільському районному відділі філії ДУ «Центр пробації у місті Києві та Київській області відносно ОСОБА_4 перебувають два вироки Подільського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2012 року та від 24 грудня 2021 року.

Вказані вироки перебувають на виконанні у Подільському районному відділі філії ДУ «Центр пробації у місті Києві та Київській області окремо, що підтверджено матеріалами подання, розпорядженнями суду про направлення вказаних вироків на виконання.

Встановлено, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Вирок суду набрав законної сили 24 січня 2022 року та направлений на виконання до Подільського РВ. На час розгляду подання засудженим штраф не сплачено.

Так, відповідно до п. 11 ч. 1 ст 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Із змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Як вбачається із матеріалів справи, вищезазначені вироки відносно ОСОБА_4 набрали законної сили та усі направлені на виконання до Подільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, де перебувають на виконанні.

Згідно роз`яснень, котрі містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За аналогією можна зробити висновок, що й у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі та, як встановлено у судовому засіданні, навіть до вчинення злочину, за який вона була засуджена першим вироком, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України (1960 року) не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_4 , оскільки інший злочин ним вчинено до постановлення попереднього вироку, а не під час іспитового строку.

Суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного подання порушує суть вироків, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. 53, 56, 57 КК України, ст. 537, 539 КПК України, ст. 8, 26 КВК України, суд

постановив:

У задоволенні подання Подільського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про вирішення питання про вирішення питання щодо виконання вироків суду за їх сукупністю відносно ОСОБА_4 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м.Києва протягом семи днів із дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 09 червня 2023 року.

СуддяОСОБА_5