Справа № 953/6252/23
Провадження № 1-кс/953/5643/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Харків Слідчий суддя Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000841 від 23 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000841 від 23 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна, в якому просить накласти арешт на автомобіль «ЗАЗ TF699P» реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження. Зберігання автомобіля прокурор просить здійснювати згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, доручивши працівникам ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, с. Барвенково, вул. Незалежності, 20.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наступні обставини.

Слідчим управління Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному 23.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №000841, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 23.07.2023 близько 21:10 біля ставка в с. Богодарово Барвінківської МТГ Ізюмського району Харківської області, в районі б.29 по вул. Механізаторов с. Богодарово, стався наїзд автомобілем «ЗАЗ TF699P» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по ґрунтовій дорозі вздовж ставка від вул. Механізаторів в напрямку с. Григоровка на пішохода ОСОБА_5 , яка попередньо знаходилась на проїзній частині в горизонтальному положенні.

У зв`язку з цим, 23.07.2023 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ЗАЗ TF699P» реєстраційний номер НОМЕР_1 вилучено та поміщено на територію ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, с. Барвенково, вул. Незалежності, 20.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 власником автомобіля ЗАЗ TF699P реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , однак автомобіль знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_4 .

Вказаний автомобіль внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження. Таким чином, існує сукупність підстав вважати, що вищевказаний транспортний засіб є доказом кримінального правопорушення, оскільки відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

З метою збереження вищевказаного речового доказу, автомобілю, відповідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України виникла необхідність в його арешті.

Крім того, вказаний транспортний засіб необхідний для проведення автотехнічних експертиз (технічного стану автомобіля та інших).

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. ОСОБА_4 , у володінні якого знаходиться майно, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив передати йому на відповідальне зберігання вказаний автомобіль після проведення всіх необхідних слідчих дій та експертиз.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, доходить висновку про його задоволення з наступних підстав.

Клопотання прокурора про арешт майна подане у строки, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Пунктом 2 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, оскільки відповідно до статей 91 та 98 КПК України можливе його використання як доказу, що має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України.З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказаний вище автомобіль має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та існує можливість його використання, як доказу у кримінальному провадженні. Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль «ЗАЗ TF699P» реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_6 , знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування автомобіля, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження зазначеним майном, що відповідає вимогам ч.1 ст.170 КПК України.

Щодо визначення місця зберігання вказаного автомобіля, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.100 КПК України Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

Правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження визначені Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104 (далі Порядок), та Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної Податкової адміністрації України, Службої Безпеки України, Верховного Суду України, Державної Судової Адміністрації України 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125 (далі Інструкція).

Відповідно до п.4 Порядку Речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, підрозділ дізнання, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.20 Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Відповідно до п.12 Інструкції під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).

Відповідно до п.19 Інструкції Зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.

Як вбачається з аналізу вищезазначених правових норм, відповідальними за зберігання речових доказів є сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, у даному випадку сторона обвинувачення, та посадова особа органу, який здійснює зберігання речового доказу.

Прокурор у своєму клопотанні просив визначити місцем зберігання автомобіля «ЗАЗ TF699P» реєстраційний номер НОМЕР_1 за ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, с. Барвенково, вул. Незалежності, 20, що відповідає вимогам вказаних вище нормативно-правових актів та кримінально-процесуальному законодавству.

ОСОБА_4 просив передати на відповідальне зберігання автомобіля, однак жодним чином не обґрунтував свою заяву в цій частині, у зв`язку з чим слідчий суддя не вбачає підстав для передання вказаного автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює ОСОБА_4 , що відповідно до вимог ст. 100 КПК України, Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104, Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної Податкової адміністрації України, Службої Безпеки України, Верховного Суду України, Державної Судової Адміністрації України 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125, він не позбавлений можливості у подальшому, після проведення всіх необхідних дій з автомобілем та експертиз, звернутися з клопотанням про зміну визначення місця зберігання речового доказу.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000841 від 23 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «ЗАЗ TF699P» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 та знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_4 , шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження.

Місцем зберігання автомобіля «ЗАЗ TF699P» реєстраційний номер НОМЕР_1 визначити за ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, с. Барвенково, вул. Незалежності, 20.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1