ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/953/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 секретаря ОСОБА_4

проводячи судовий розгляд у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002664 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Ялта, Автономної Республіки Крим, українця, громадянина України, зареєстрованого за ардресоб: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 потерпілого ОСОБА_7 захисника ОСОБА_8 обвинуваченого ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва знаходиться вище вказане кримінальне провадження. В судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пославшись при цьому на існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень та зазначив, що характер вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину дає підстави вважати, що він є суспільно небезпечним. Потерпілий підтримав позицію прокурора, в той час як захисник заперечив проти продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що прокурором не доведено ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду, та просив змінити застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави. Обвинувачений підтримав позицію свого захисника. Розглядаючи питання щодо запобіжного хаходу суд виходить із наступного. У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Перевіряючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд не розв`язуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, враховує обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину та виходить із того, що у зв`язку із ступінню небезпеки та суспільним резонансом, характером вчинення, мірою покарання та наслідками, злочин у якому останній обвинувачується є злочинами особливої категорії, та бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року та "Мюрей проти Сполученого Королівства" від 28.10.1994 року, згідно з якими підставою для запобіжного заходу у вигляді взяття під варту при вчиненні особливої категорії злочинів може бути більш низький поріг обґрунтованості підозри. Окрім того, суд враховує те, що злочин у якому обвинувачується ОСОБА_5 відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжкими, за який, при доведенні провини, йому загрожує покарання від 7 до 15 років позбавлення волі. Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, суд окрім національного законодавства керується рішенням по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року у якому Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства. Також суд враховує інформацію про вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, місце проживання, репутацію, майновий стан, те, що останній в силу ст. 89 КК України є раніше не судимий. Перевіряючи, у межах розгляду клопотання прокурора, доцільність тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, судом окрім норм КПК України, враховуються вимоги п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Такими обставини у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 є тяжкість злочину який інкримінується обвинуваченому та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також такою обставиною є особлива категорія, характер вчинення і підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, та суспільний резонанс, а також найважчі, незворотні та непоправні наслідки інкримінованих, згідно обвинувального акту дій, у виді смерті людини, і саме наведені вище обставини у їх сукупності та інформація і характеристики обвинуваченого, дають суду можливість зробити категоричний і однозначний висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, взмозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду, незаконного впливу на свідків, експертів, спеціалістів, вчинення інших кримінальних правопорушень. Ризик переховування від суду на даному етапі кримінального провадження продовжує існувати та є реальним, оскільки розуміючи яке покарання йому може загрожувати, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду для уникнення кримінальної відповідальності, що унеможливить розгляд справи у суді та виконання завдань кримінального провадження передбачених ст. 2 КПК України. Також не зменшився, продовжує існувати та є реальним на даному етапі кримінального провадження ризик незаконного впливу на свідків, оскільки вказані особи ще не допитані в суді, а відповідно до ст.ст.23,95 КПК України, суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Разом із цим, суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п. 80 рішення у справі "Марченко проти України" про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів, однак враховуючи вимоги ч.4 ст.183 КПК України не визначає заставу. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ч.ч. 1,5 ст. 28, ст.ст.176-202, ст.ст.291, 314, 315, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Продовжити строк дії застосуваного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 31.07.2023 року включно. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя:

Судді: