ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/331/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/265/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року, -

Встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Турівка Підволочиського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше судимого востаннє: 26.07.2018 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого по відбуттю покарання 28.09.2021

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту його затримання на виконання цього вироку.

Зараховано ОСОБА_8 на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме затримання та перебування під вартою з 21 березня 2022 року по 25 січня 2023 року з розрахунку: одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_9 1470, 00 грн. на відшкодування майнової шкоди та 730,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Також ОСОБА_8 в частині обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України по епізоду за фактом крадіжки 21.12.2021 в приміщенні Борщівського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Тернопільській області грошових коштів у сумі 300 гривень, що належали ОСОБА_10 , визнано невинуватим та виправдано через недоведеність, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Вироком суду також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_8 21.12.2021 у період часу із 11.40 год. по 13.40 год, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, з метою крадіжки чужого майна, через відчинені двері зайшов у приміщення Борщівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1, що знаходиться у м.Борщів, вул. Нічлава, 1 Чортківського району Тернопільської області, та піднявся сходами на другий поверх даної установи, де виявив, що в її технічному приміщенні нікого немає. Тому ОСОБА_8 вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, а також, що він не буде помічений сторонніми особами, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, через незачинені двері проник у технічне приміщення Борщівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1, звідки із сумки, що належить потерпілій ОСОБА_11 , викрав грошові кошти в сумі 370 гривень, після чого із викраденими коштами покинув місце вчинення злочину. Всього своїми умисними діями ОСОБА_8 завдав матеріальних збитків ОСОБА_11 на загальну суму 370 гривень.

Крім цього, 21.12.2021 в період із 11.40 год. по 13.40 год, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 з метою крадіжки чужого майна через відчинені двері зайшов у приміщення Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області, в м.Борщів, вул.С.Бандери, 19А Чортківського району Тернопільської області, піднявся сходами на другий поверх, де виявив, що у кабінеті начальника відділу нікого немає. Тому ОСОБА_8 вважаючи, що він не буде помічений сторонніми особами, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільнонебезпечних наслідків і бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, через незачинені двері, проник в кабінет начальника відділу Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області, звідки із сумки, що належить потерпілій ОСОБА_12 , викрав гаманець вартістю 163,08 грн. із грошовими коштами в сумі 700 гривень та покинув місце вчинення злочину. Всього своїми умисними діями ОСОБА_8 , завдав матеріальних збитків ОСОБА_12 , на загальну суму 863,08 грн.

Крім того, 21.12.2021 близько 13:20 год. ОСОБА_8 з метою крадіжки чужого майна через відчинені двері зайшов у приміщення Борщівської міської ради, яка розташована за адресою: вул. Грушевського, 2, м.Борщів, Чортківського району Тернопільської області, та піднявся сходами на другий поверх даної установи, де виявив, що в технічному приміщенні нікого немає. Тому ОСОБА_8 вважаючи, що він не буде помічений сторонніми особами, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, через незачинені двері проник у технічне приміщення Борщівської міської ради, звідки з гаманця, що знаходився в сумці, яка належить потерпілій ОСОБА_9 , викрав грошові кошти в сумі 1470 гривень, після чого із викраденими коштами покинув місце скоєння злочину. Всього своїми умисними діями ОСОБА_8 завдав матеріальних збитків ОСОБА_9 на суму 1470 гривень.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений просить вищевказаний вирок суду скасувати. Вказані вимоги мотивує тим, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

До початку апеляційного розгляду даного провадження обвинувачений ОСОБА_8 уточнив свої апеляційні вимоги. Вважає призначене йому покарання занадто суворим, оскільки він є онкохворим та просить пом`якшити йому призначене судом покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просять задовольнити апеляцію та пом`якшити йому покарання, прокурора, що вважає вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин та підтверджений доказами, які досліджено та оцінено за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та який ніким із учасників провадження не оспорюється та не оскаржується, а отже в апеляційному порядку не перевіряється.

Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, то колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів; враховано незадовільний здоров`я обвинуваченого й відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а отже прийшов до висновку за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний термін, передбачений санкцією ч.3 ст.185 КК України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Відповідно до п.1 ст.69 КК України суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини) статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Отже, підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнані дві групи чинників, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: а) наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, які певним чином характеризують особу винного.

В даному випадку судом, з урахуванням характеризуючих даних про особу обвинуваченого, не встановлено обставин, що пом`якшують йому покарання, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, а отже відсутні підстави для застосування ст.69 КК України та пом`якшення покарання останньому.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до вимог ст.75 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення злочинів), якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В даному випадку судом першої інстанції, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, не встановлено можливості виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання, а отже підстав й для застосування ст.75 КК України до призначеного ОСОБА_8 покарання.

При цьому, наведені в апеляційній скарзі доводи обвинуваченого про незадовільний стан його здоров`я, самі по собі не можуть бути підставою застосування ст.75 КК України за відсутності інших, передбачених вказаною статтею підстав, які б вказували на можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції його від суспільства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 неможливе без його ізоляції від суспільства і відсутні підстави для застосування ст.69 КК України та ст.75 КК України, тому призначив покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.3 ст.185 КК України, оскільки з врахуванням даних про особу обвинуваченого та фактичних обставин кримінального провадження саме таке покарання є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції вірно визначено вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , а отже не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та пом`якшення йому міри покарання, як про це ставить питання в апеляційній скарзі обвинувачений

Отже, зважаючи на те, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни по суті правильного судового рішення колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді