Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6414/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні заяви прокурора у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України, про виправлення описки у вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.08.2021 року,-

встановив:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд його заяви про виправлення описки у вироку в суді першої інстанції. Вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд дійшов до хибних висновків, які вже були спростовані у ході касаційного розгляду, що висвітлено у постанові Верховного Суду від 20.03.2023 року. Вказує, що сума штрафу була узгоджена із стороною захисту під час укладання угоди про визнання винуватості у розмірі 7500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому вказана у вироку сума штрафу очевидно свідчить про допущену арефметичну описку.

До Житомирського апеляційного суду надійшло заперечення від захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на апеляційну скаргу прокурора, в якому він просив ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.06.2023 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви прокурора про виправлення описку у вироку цього ж суду від 25.08.2021 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_12 .

Суд обгрунтував свої висновки тим, що вказаним вироком затверджено угоди про визнання винуватості, укладені 18.12.2020 року між прокурором ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_9 та між прокурором ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_10 .

Визнано винуватими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України, та призначено кожному покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 7500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12 750 грн.

Враховуючи, що виправлення у вироку суду грошового еквівалента суми штрафу погіршує становище засуджених, а отже впливає на покарання і зміст вироку, заявником фактично порушено питання про зміну судового рішення шляхом внесення до нього нових даних, що не може бути предметом судового розгляду, який проводиться судом за правилами ст. 379, 380 КПК України, а тому суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення заяви прокурора про виправлення описки.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки, незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Відповідно до ч.2 ст.439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Однак, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону з огляду на таке.

Як убачається з вироку, судом призначено ОСОБА_9 та ОСОБА_10 погоджене угодою про визнання винуватості покарання за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді штрафу у розмірі 7500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, судом у вироку допущено очевидну арифметичну помилку при визначенні суми штрафу в грошовому еквіваленті, в зв`язку з чим прокурор просив виправити зазначене.

Колегія суддів Третьої судової палати ККС ВС від 20.03.2023 року в даній справі скасовуючи ухвалу Житомирського апеляційного суду від 07.12.2021 року, якою було відмовлено прокурору у виправленні вказаної описки у вироку суду від 25.08.2021 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зазначено, що відповідно до вимог ст.53 КПК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час ухвалення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Тобто, кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Призначивши засудженим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 203-2 КК покарання у виді штрафу, суд, дотримавшись вимог ст. 53 КК, визначив його у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, як того вимагає закон.

Згідно усталеної судової практики Верховного Суду, зокрема відображеної в постанові від 28 жовтня 2021 року в справі № 296/6496/19, незмінність судового рішення є однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. В свою чергу описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу.

Таким чином, помилку у визначенні грошового еквіваленту суми штрафу, на думку колегії суддів, можна вважати опискою. А тому виправлення допущеної у вироку описки у даному кримінальному провадженні не стосується зміни суті судового рішення та ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Жеа Каталан проти Іспанії» (Заява № 19160/91) від 10 лютого 1995 року, колегія суддів Верховного Суду вважає, що оскаржувана розбіжність між розміром штрафу та його грошовим еквівалентом стала результатом технічної помилки, виправлення якої може бути здійснено в порядку ст. 379 КПК.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.2 ст.439 КПК України не звернув увагу на вказівки Верховного Суду в даній справі, а тому прийняв рішення яке не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Разом з цим, враховуючи позицію прокурора щодо скасування ухвали суду першої інстанції та призначення нового розгляду, колегія суддів позбавлена можливості ухвалити своє рішення по суті заяви прокурора про виправлення описки.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції, яка не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні заяви прокурора у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України, про виправлення описки у вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.08.2021 року скасувати та призначити на новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: