Справа № 748/2458/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/581/23
Категорія - ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№0000326 за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Київ, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за:

- ч.4 ст.185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- ч.2 ст.289 КК України - до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, не обирався. Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що в кінці березня 2022 року, точну дату не встановлено, у денний час, ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, проник до нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав автомобільний акумулятор марки «ІSTAR ASIA», вартістю 2723 грн, що належить ОСОБА_7

27 березня 2022 року, у денний час, ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, проник до житлового будинку АДРЕСА_3 , звідки повторно, таємно викрав електричний гриль «Тефаль», вартістю 2550 грн, що належить ОСОБА_11

29 березня 2022 року, у денний час, ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, проник до житлового будинку АДРЕСА_3 , звідки повторно, таємно викрав DVD програвач «Сатурн» ST 1706, вартістю 267 грн, що належить ОСОБА_7

10 квітня 2022 року, у денний час, ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, проник до господарського приміщення, по АДРЕСА_2 , де повторно, незаконно заволодів мопедом марки «Дельта EX 50QT-B», вартістю 10230 грн, який належить ОСОБА_12 .

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за: ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років; ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. В обґрунтування скарги послався на безпідставне, без належного мотивування звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, на підставі ст.75 КК України. Зазначив, що місцевий суд в достатній мірі не врахував, що обвинувачений скоїв тяжкі кримінальні правопорушення в умовах воєнного часу, кількість епізодів злочинної діяльності, а також позицію потерпілих з приводу міри покарання.

Заслухавши доповідь судді; прокурора та потерпілого ОСОБА_7 , котрі підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обгрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з пунктами 2, 4 ч.1 ст.420 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання чи неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Частиною 1 ст.421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано, окрім іншого, у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання лише у разі, якщо на цих підставах апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Разом з тим, доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, внаслідок м`якості, заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_8 розміру покарання, місцевий суд узяв до уваги, що останній повністю визнав вину у вчиненому та щиро розкаявся.

Однак, оскаржуваний вирок не містить переконливого обґрунтування того, що зазначені обставини у своїй сукупності дають підстави для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України.

Так, суд не дав належної оцінки обставинам вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які були скоєні обвинуваченим у перші дні війни з росією, скориставшись тим, що потерпілі були змушені залишити своє житло через ракетні обстріли населеного пункту; кількості епізодів злочинної діяльності ОСОБА_8 ; а також принциповій позиції потерпілих щодо призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі у максимальному розмірі, передбаченому нормою Закону та реального його відбуття.

Тому покарання, визначене судом першої інстанції, з урахуванням обставин, які бралися ним до уваги при його призначенні, вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між обраним судом та тим розміром покарання, яке б мало бути призначене та яке б не становило «особистого надмірного тягаря для особи», адже воно відповідало б справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Відтак, призначене місцевим судом покарання ОСОБА_8 із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, не відповідає вимогам статей 50, 65 КК та є явно несправедливим, внаслідок його м`якості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , колегією суддів не встановлено.

За змістом ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, його відношення до скоєного; дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, формально позитивно характеризується за місцем проживання; відсутність обставин, які обтяжують покарання; обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; принципову позицію потерпілих щодо міри покарання; колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання, з застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.289 КК України, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України при призначенні остаточного покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

Отже, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 , в частині призначеного йому покарання, підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 - скасувати, в частині призначеного йому покарання.

ОСОБА_8 призначити покарання за:

- ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна.

Відповідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4