Провадження № 1-кп/201/878/2023
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2023 року м. Дніпро
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 16.02.2023 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком один рік,
у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
Далі, ОСОБА_2 , розуміючи, що знайдена ним речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон (фенадон), діючи умисно, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання, наркотичних засобів, без мети збуту, перебуваючи у вищевказаному місці, у вищезазначений час, поклав вищевказані сліп-пакети та паперовий згорток зеленого кольору з їхнім вмістом до своєї сумки чорного кольору, яка в той момент була одягнута на ньому через плече, таким чином незаконно умисно придбав та почав зберігати при собі речовину масою 1,2294 г, яка в своєму складі містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон (фенадон) масою 0,3807 г,
та дифенгідрамін (димедрол) масою 0,3256 г, який до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів не відноситься , та почав пересуватись пішим ходом вулицями м. Дніпро.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_2 , які виразились у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Вищезазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, при цьому:
-обвинувачений ОСОБА_2 надав письмову заяву, складену в присутності захисника адвоката ОСОБА_3 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні;
А тому суд, за клопотанням прокурора, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в частині даних про особу обвинуваченого, оцінивши всі обставини у сукупності, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_2 у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.
При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального проступку та особи обвинуваченого ОСОБА_2 , який судимий, вчинив злочин в період іспитового терміну, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнав та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання.
Обтяжуючих покарання обвинуваченому ОСОБА_2 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_2 слід призначити покарання у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінального проступку, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_2 , який вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, проте судимий, в той же час, не працевлаштований і не має постійного доходу, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 і відсутності таких, що його обтяжують, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, при цьому, призначення саме такого покарання у виді обмеження волі буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.
Підстав для застосування до ОСОБА_2 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Судом встановлено, що після постановлення вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року і до повного відбуття покарання за цим вироком, обвинувачений ОСОБА_2 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.
Оскільки нове кримінальне правопорушення за зазначеним кримінальним провадженням обвинуваченим було вчинено в період випробування, суд на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_2 частково приєднує невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2023, перевівши за правилами ч.1 ст.72 КК України менш суворий вид покарання у виді обмеження волі в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, та призначає остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з часу приведення вироку до виконання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349,370, 373, 374, 376, 394 КПК України, -
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_2 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2023, перевівши за правилами ч.1 ст.72 КК України менш суворий вид покарання у виді обмеження волі в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, та призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1