Справа №295/3191/23
УХВАЛА

Іменем України

26.04.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 від 21.04.2023 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

На адресу судді ОСОБА_1 в порядку ст.ст. 35, 81 КПК України надійшла вказана заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 від 21.04.2023 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Як слідує зі змісту заяви про відвід, слідча суддя ОСОБА_4 повернула ОСОБА_3 його скаргу з тих підстав, що вона не була викладена державною мовою, чим позбавила останнього доступу до правосуддя. Крім цього, заявник послався на невиконання суддею норми ст. 29 КПК України, рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року, що містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 161 КК України, та викликає сумнів в її неупередженості.

Заявник ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_5 в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду заяви про відвід повідомлялись відповідно до норм чинного КПК України.

Вивчивши й дослідивши заяву про відвід, окремі матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною п`ятою статті 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

У разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, що передбачено ч. 1 ст. 81 КПК України.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості доцільно керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплене право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення у справі Веттштайн (Wettstein v. Switzerland)).

З огляду на зміст заяви про відвід, положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя ОСОБА_1 дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про відвід у зв`язку із не встановленням обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 , і можуть бути підставою для її відводу в розумінні положень КПК України.

Таким чином, заявлений ОСОБА_3 відвід не містить жодних об`єктивних даних, які свідчили би про наявність передбачених нормами кримінального процесуального закону підстав для відводу та вмотивованих доводів про упередженість судді ОСОБА_4 .

Окремо, слідчим суддею звернуто увагу на ту обставину, що наведені у заяві про відвід судді ОСОБА_4 від 21.04.2023 мотиви майже ідентичні тим, що були викладені у попередній заяві ОСОБА_3 про відвід від 21.03.2023 року, та яким вже була надана оцінка під час розгляду заяви від 21.03.2023 року слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 від 21.04.2023 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя