УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року

м. Київ

Справа № 946/2013/20

Провадження № 51 - 4074 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 червня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 травня 2023 року щодо нього,

встановив:

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 червня 2022 року, залишеним без зміни ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 травня 2023 року, ОСОБА_4 засуджено за ст. 125 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ст. 49, ст. 74 ч. 5 КК України ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд судових рішень в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2023 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та ОСОБА_4 надано п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків, який обчислювався з дня отримання копії ухвали особою, і йому було вказано на недоліки поданої ним скарги та зазначено про необхідність їх усунення.

Зокрема, ОСОБА_4 було вказано про необхідність зазначити вимоги до суду касаційної інстанції, обґрунтувавши їх та зазначити у чому, на його думку, полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень згідно зі ст. 438 ч. 1 КПК України. Особі було зазначено, що відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Крім того, ОСОБА_4 було зазначено про необхідність врахувати, що обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

На виконання зазначеної ухвали Верховного Суду від 24 липня 2023 року ОСОБА_4 подав уточнену касаційну скаргу, проте недоліків поданої ним касаційної скарги не усунув з огляду на таке. Касаційна скарга засудженого за своїм змістом та доводами аналогічна касаційній скарзі, поданої ним вперше.

Так, ОСОБА_4 , хоч і вказав свою вимогу до суду касаційної інстанції щодо скасування судових рішень, проте в порушення ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України він не зазначає у чому, на його думку, полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень згідно зі ст. 438 ч. 1 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, ОСОБА_4 не вказав на конкретні порушення закону, які, на його думку, є підставами для скасування судових рішень, і які істотні порушення вимог кримінального процесуального закону чи неправильне застосування кримінального закону допущені судами при їх винесенні, конкретних доказів і аргументів в обґрунтування кожної позиції не навів, зазначивши лише загальні вимоги закону.

Крім того, ОСОБА_4 не врахував, що обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які він посилається в касаційній скарзі та уточненнях до неї, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Таким чином, ОСОБА_4 вказаних вимог щодо своєї касаційної скарги не виконав та недоліків своєї касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 10 липня 2023 року, не усунув.

За обставин того, що ОСОБА_4 не усунув недоліків своєї касаційної скарги, яка була залишена без руху, його касаційна скарга підлягає поверненню на підставі ст. 429 ч. 3 п. 1 КПК України.

Повернення касаційної скарги не позбавляє ОСОБА_4 права на повторне звернення в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Керуючись ст. ст. 427, 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 червня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 травня 2023 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3