23.08.2023
Справа № 331/5068/23
Провадження № 1-кс/331/1563/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя матеріали клопотання слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області лейтенанта ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженню №0001220 від 27.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенант ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженню №0001220 від 27.07.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання слідчий зазначає, що згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на військове вторгнення збройних сил та інших збройних підрозділів російської федерації на територію України, з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

Президент російської федерації 22 лютого 2022 року направив до ради федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

Приблизно о 5 годині 00 хвилин 24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам збройних сил та іншим збройним формуванням рф про військове вторгнення на територію суверенної України через державні кордони в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснити збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, після чого здійснити військову окупацію частин території суверенної України, у тому числі Василівського району Запорізької області, до якого територіально належить Дніпрорудненська міська територіальна громада.

З метою відсічі військовій агресії рф 24.02.2022 Указами Президента України у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України, затверджених Верховною радою України, зокрема Указом Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб затвердженого Законом України 3057-IX від 02.05.2023.

Починаючи з 13.03.2022 Дніпрорудненська міська територіальна громада Василівського району Запорізької області тимчасово окупована представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації (далі за текстом - зф держава-агресор рф).

Так, відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.1 ст.1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відтак, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Дніпрорудненська міська територіальна громада внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та на час повідомлення про підозру перебуває у ньому.

Після остаточної військової окупації частини міст Василівського району Запорізької області, представниками збройних формувань російської федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях Василівського району Запорізької області, представники збройних формувань рф, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, створили на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконний правоохоронний орган відділ поліції №4 Управління внутрішніх справ по м. Василівка та Василівському району Головного управління МВС по Запорізькій області (отдел полиции № 4 Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления МВД по Запорожской области) на захопленій матеріально-технічній базі ГУ НП в Запорізькій області, наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.

Починаючи з квітня 2022 (точна дата та час для досудового розслідування не встановлені), відділ поліції №4 Управління внутрішніх справ по м. Василівка та Василівському району Головного управління МВС по Запорізькій області очолила особа (обвинувальний акт відносно якого у кримінальному провадженні № 000334 від 28.04.2022 за ч.7 ст.111-7 КК України перебуває на розгляді в Заводському районному суді м. Запоріжжя) під керівництвом якого почалося формування нового особового складу вказаного територіального підрозділу незаконного правоохоронного органу держави-агресора, в тому числі і шляхом агітації та залучення на службу колишніх співробітників ГУ НП в Запорізькій області, які не виїхали до м. Запоріжжя за наказом керівництва, а залишилися на тимчасово окупованій території Василівського району та з травня 2022 року звільнені зі служби.

Зокрема, приблизно з 11.07.2022 (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, яке з 13.03.2022 та на час повідомлення про підозру є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, будучи звільненим зі служби в поліції 23.05.2022 наказом ГУНП в Запорізькій області № 737 о/с, з посади заступника начальника слідчого відділення відділення поліції № 2 Василівського районного управління поліції ГУ НП України в Запорізькій області у званні «лейтенант поліції», маючи відповідну освіту, фахові знання, управлінські навички та досвід роботи у правоохоронному органі понад 3 роки, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави агресора та добровільно зайняв посаду старшого слідчого відділення по розслідуванню правопорушень на обслуговуючій території відділу поліції № 4 (мовою оригіналу старшего следователя отделения по расследованию преступлений на обслуживаемой территории отдела полиции № 4) незаконно створеного правоохоронного органу, а саме «отдела полиции № 4 Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления МВД по Запорожской области».

В подальшому, ОСОБА_5 перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Дніпрорудне та окупованій території Василівського району Запорізької області, діючи умисно та виконуючи функціональні обов`язки в інтересах окупаційної влади на займаній посаді старшого слідчого відділення по розслідуванню правопорушень на обслуговуючій території поліції № 4 (мовою оригіналу старшего следователя отделения по расследованию преступлений на обслуживаемой территории отдела полиции № 4 Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления МВД по Запорожской области), при цьому маючи спеціальні знання слідчого поліції, здійснював досудове розслідування кримінальних правопорушень, складав відповідну документацію та процесуальні документи у кримінальних провадженнях, здійснював незаконні слідчі (розшукові) дії, а також вчиняв протиправні дії в інтересах окупаційної влади, пов`язані з охороною прав, правопорядку, що здійснюються від імені та за стандартами держави-агресора на тимчасово окупованій території Василівського району Запорізької області, реалізація яких в свою чергу забезпечує становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом утворення і функціонування незаконно створеного окупаційного правоохоронного органу рф на окупованій території України.

Громадянина України ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у тому, що він, перебуваючи на території м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, яке з 13.03.2022 та на час повідомлення про підозру тимчасово окуповане представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації (далі за текстом - зф держава-агресор рф), діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави агресора та добровільно зайняв посаду старшого слідчого відділення по розслідуванню правопорушень на обслуговуючій території відділу поліції № 4 (мовою оригіналу старшего следователя отделения по расследованию преступлений на обслуживаемой территории отдела полиции № 4) незаконно створеного правоохоронного органу, а саме «отдела полиции № 4 Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления МВД по Запорожской области».

20.07.2023 направлено постанову до Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях, та відповідно до доручення від 20.07.2023 для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі призначено захисника адвоката ОСОБА_6 , якій вручено копію повідомлення про підозру ОСОБА_5 , за ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування, на даний час підозрюваний ОСОБА_5 , перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області.

Також, враховуючи перебування ОСОБА_5 , на окупованій території м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, а також відсутність поштового зв`язку на вказаній території, у газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора було опубліковані повістки про виклик останнього до СВ УСБУ в Запорізькій області для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та участі в інших слідчих (розшукових) діях у якості підозрюваного.

Також, з метою виконання вимог КПК України, опубліковано повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_5 до слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області на 24.07.2023, 25.07.2023 та 26.07.2023 для вручення письмового повідомлення про підозру та участі в проведенні слідчих (розшукових) діях в якості підозрюваного. Також повний текст повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про виклик останнього на 24.07.2023, 25.07.2023 та 26.07.2023 опубліковані на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик». Крім того, 20..07.2023 на месенджер «Вайбер», який зареєстрований на номер оператора мобільного зв`язку, яким особисто користується ОСОБА_5 надіслано скан копію повідомлення про підозру та повідомлено про те, що останній може прибути до слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області.

Проте, дотепер ОСОБА_5 не з`явився за викликом та жодним чином не повідомив про причини неявки, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

28.07.2023 слідчим винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 у розшук, проведення якого доручено оперативним співробітникам 2 відділу ГВ КР УСБУ в Запорізькій області.

Згідно з інформацією оперативного підрозділу та матеріалів кримінального провадження, на даний час підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, що унеможливлює його явку для участі у слідчих діях.

Так, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2023 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001220, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Водночас, санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України, за якою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру, передбачена можливість додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, з урахуванням санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, орган досудового розслідування відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

На обґрунтування поданого клопотання слідчий вказує, що відповідно до відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявне нерухоме майно, а саме однокімнатна квартира, загальною площею 28.1, кв.м, , житловою площею 14.6 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельні ділянки з кадастровим номером: :09:004:0003 та площею 3.1829 га, кадастровим номером: :12:009:0033 та площею 0.32 га та кадастровим номером: :16:001:0027 та площею 2.7246 га.

Окрім того, наразі в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження, перереєстрації наведеного вище переліку майна

ОСОБА_5 , з метою унеможливлення застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації, шляхом встановлення заборони на користування, розпорядження та відчуження вказаним вище майном, орган досудового розслідування вважає за доцільне, здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення про це підозрюваного та сторону захисту, з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.

У цей час незастосування заборони або обмеження в користуванні, розпорядженні наведеним вище майном підозрюваного може призвести до: їх перереєстрації на інших фізичних або юридичних осіб, а отже неможливості забезпечити їх спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання, тобто спричинення істотної шкоди інтересам держави.

Враховуючи цей факт, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України «Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна», просить провести розгляд клопотання без виклику підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника.

На підставі вищевикладеного слідчий просить суд клопотання про арешт майна, задовольнити. Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: однокімнатна квартира, загальною площею 28.1, кв.м, , житловою площею 14.6 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельні ділянки з кадастровим номером: :09:004:0003 та площею 3.1829 га, кадастровим номером: :12:009:0033 та площею 0.32 га та кадастровим номером: :16:001:0027 та площею 2.7246 га, що підтверджується відповідними наданими документами.

У судовому засіданні слідчий 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області лейтенанта ОСОБА_3 просила клопотання задовольнити та накласти арешт на майно.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просила відмовити у задоволені клопотання.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності, слідчого, прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Судом встановлено, що 20.07.2023 громадянин України ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Зокрема, судом встановлено, що відповідно до відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявне нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира, загальною площею 28.1, кв.м, , житловою площею 14.6 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельні ділянки з кадастровим номером: :09:004:0003 та площею 3.1829 га, кадастровим номером: :12:009:0033 та площею 0.32 га та кадастровим номером: :16:001:0027 та площею 2.7246 га.

Відповідно до частини 7 статті 111-1 КК України, добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території - караються позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Отже, об`єкт нерухомого майна, який належить на праві власності підозрюваному у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , у разі ухвалення обвинувального вироку можуть підлягати конфіскації.

Враховуючи вищезазначене, під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 з метою запобігання відчуження майна та забезпечення його можливої конфіскації, шляхом встановлення заборони на користування, розпорядження та відчуження вказаним вище майном.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , необхідне, зокрема, з метою запобігання відчуження майна та забезпечення його можливої конфіскації, шляхом встановлення заборони на розпорядження та відчуження вказаним вище майном, та з метою досягнення дієвості кримінального провадження, вважаю необхідним застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт цього майна, тому на підставі вищезазначеного, підлягає задоволенню у повному обсязі клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області лейтенанта ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування №0001220, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2023 року за ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Керуючись ст. ст. 16, 21, 93, 98-100, 117, 131, 132, 167, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- однокімнатну квартиру, загальною площею 28.1, кв.м, житловою площею 14.6 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельні ділянки з кадастровим номером: :09:004:0003 та площею 3.1829 га, кадастровим номером: :12:009:0033 та площею 0.32 га та кадастровим номером: :16:001:0027 та площею 2.7246 га.

Роз`яснити, що згідно статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області лейтенантом ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя: ОСОБА_1