Номер провадження:1-в/521/552/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2023 року м.Одеса
Малиновський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса клопотання (подання) начальника Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
До Малиновського районного суду м.Одеси надійшло клопотання (подання) начальника Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про застосування покарання за наявності кількох вироків в порядку ч.4 ст.70 КК України відносно ОСОБА_4 , на обґрунтування якого зазначено, що з 18.04.2023 року на виконанні в Малиновському районному відділі філії Державної Установи «Центр пробації» в Одеській області перебуває вирок Малиновського районного суду м.Одеси від 21.02.2023 року, яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановивлено іспитовий строк 2 роки (вирок набрав законної сили - 24.03.2023 року).
Також, 18.04.2023 року на виконання до Малиновського районного відділу надійшов вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 24.02.2023 року, яким засуджено ОСОБА_4 за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75, п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України звільнено від відбування покарання, встановивлено іспитовий строк 1 рік. (вирок набрав законної сили 27.03.2023 року).
У зв`язку з надходженням до Малиновського районного відділу філії Державної Установи «Центр пробації» в Одеській області вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року та вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 24.02.2023 року відносно ОСОБА_4 за яким не приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком і не зазначено про самостійне виконання цих вироків, просить розглянути питання щодо застосування покарання за наявністю кількох вироків в порядку ч.4 ст.70.
Начальник Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області в судове засідання не прибув, надала до суду заяву про розгляд подання без її участі, подання підтримала.
Прокурор в судовому засіданні вважала необхідним задовольнити подання та можливим виконуватия кожний вирок самостійно, посилаючись на те, що вироки набрали законної сили та відсутність перешкод, передбачених вимогами законодавства щодо такого виконання.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку прокурора.
Суд заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали подання, приходить до наступних висновків.
Згідно з п. 11 ч. ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу (за місцем виконання), має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Питання яке було поставлено на розгляд суду, пов`язано із порядком виконання двох вироків, які набрали законної сили, у відношенні однієї особи.
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.
Статтею 72 КК України не передбачено повне або часткове складання, поглинання іспитового строку при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Зазначені в ст. 70 КК України правила застосовуються лише до покарань.
Зокрема, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснено, що у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 був засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст.75, п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України звільнений від відбування покараним з іспитовим строком 2 (два) роки, вирок набрав законної сили 24.03.2023 року та вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 24.02.2023 року за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст.75, п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, вирок набрав законної сили 27.03.2023 року. На час ухвалення вироку судом 24.02.2023 року попередній вирок від 21.04.2023 року не набрав законної сили, а отже на той час не міг бути врахований судом.
Крім того, звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням за вироком від 24.02.2023 року, суд встановив іспитовий строк тривалістю один рік. Водночас за вироком від 21.02.2023 року іспитовий строк становив два роки.
Встановлення судом іспитового строку в межах попереднього рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням є одним із обов`язкових елементів, що визначає основний зміст такого випробування.
За своїм змістом іспитовий строк - це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за поведінкою засудженого, а сам він під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування.
Протягом цього проміжку часу особа вважається судимою. У разі ж вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтями 71, 72 КК.
З одного боку, іспитовий строк втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконає умови випробування (ч.2 ст.78 КК), а з іншого - успішне виконання умов випробування протягом іспитового строку має наслідком остаточне звільнення від відбування призначеного покарання (ч. 1 ст. 78 КК) та пільгове погашення судимості (п. 1 ст. 89 КК).
Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років. Перебіг іспитового строку починається з моменту проголошення вироку (ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України).
Враховуючи зазначене, тривалість іспитового строку та, відповідно, необхідності виконання умов випробування має важливе значення для засудженого, а тому збільшення цього строку є істотною зміною умов випробування та погіршенням становища засудженого.
А тому, застосування принципу часткового складання призначених покарань, від відбування яких засудженого було звільнено з випробуванням, фактично буде здійснювати перегляд та зміну вироків суду у частині умов звільнення засудженого від відбування покарання. Водночас перегляд та подальша зміна судового рішення може здійснюватися лише за встановленою кримінальним процесуальним законом процедурою, що випливає зі змісту засад обов`язковості судових рішень (ч.2 ст.21 КПК) та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст.24 КПК).
Крім того застосування ст.ст. 70, 71 КК у даному випадку погіршить становище засудженого. Будь-яка зміна правового становища особи на погіршення такого стану може відбутись лише шляхом ухвалення юридично найважливішого судового акту вироку. Постановлення ухвали, яка змінить правове становище засудженого, погіршивши його, буде порушенням принципів кримінального процесуального права, в тому числі призведе до зміни змісту обох вироків, що за кримінальним процесуальним законом може мати місце лише під час ухвалення вироку та/або під час перегляду судового рішення вищою інстанцією. Самостійна зміна вироку, судом першої інстанції, кримінальним процесуальним законом не передбачено.
За таких умов суд приходить до висновку, що кожний вирок слід виконувати самостійно.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання (подання) начальника Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про застосування покарання за наявності кількох вироків у відношенні засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Вирок Малиновського районного суду м.Одеси від 21.02.2023 року за ч.4 ст.185 КК України та вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 24.02.2023 року за ч.1 ст.162 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 - виконувати кожний самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1