Провадження №1-кп/523/705/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

06.07.2023 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , представника потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченої та її захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянувшиу відкритому дистанційному судовому засіданні, в приміщенні суду, в режимі відеоконференції, угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0000638 від 14 вересня 2021 року із звинувачення

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коростені, Житомирської області, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, офіційно не працевлаштованої, не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.189 КК України,

в с т а н о в и в:

В період часу з 11 травня 2021 року до кінця травня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в мережі Інтернет познайомився, спілкувався та здійснював з ОСОБА_8 обмін фото та відео-матеріалів, з інформацією інтимного характеру, після чого припинив будь-яке спілкування.

В подальшому у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на вимагання у ОСОБА_4 грошових коштів під погрозою розголошення вищезазначених відомостей близьким родичам, знайомим, роботодавцям останнього, реалізуючи який, обвинувачена наприкінці липня 2021 року прибула до м. Одеси, оселилася в Суворовському р-ні міста, де за допомогою мобільного додатку «Viber» зв`язалася із ОСОБА_4 та висунула йому відповідну вимогу передачі їй 4000 грн, що потерпілим було сприйнято як реальна загроза його авторитету, честі, гідності, можливості втрати роботи та сім`ї.

21 липня 2021 року ОСОБА_4 здійснив переказ 4000 грн на повідомлену та оформлену на ім`я обвинуваченої банківську картку, якими остання в той же день розпорядилася на власний розсуд.

Наприкінці серпня 2021 року ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи вищезазначений умисел та діючи аналогічним чином, висунула ОСОБА_4 наступну вимогу у незаконній передачі 3500 грн, яку останній також виконав 10 серпня 2021 року. Обвинувачена в цей же день розпорядилася цими грошима на власний розсуд.

На початку вересня 2021 року ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи вищезазначений умисел та діючи аналогічним чином, висунула ОСОБА_4 наступну вимогу у незаконній передачі 30000 грн, виконувати яку останній відмовився, через що обвинувачена, з метою пригнічення волі потерпілого та доведення до кінця раніше спрямованого умислу, вислала його рідній сестрі - ОСОБА_9 за місцем її проживання: АДРЕСА_3 , лист із флеш накопичувачем, із фото та відео-матеріалами, з інформацією інтимного характеру.

Після зазначеного ОСОБА_4 , побоюючись втратити роботу та власний авторитет, вимушений був розповісти про вищевикладене дружині - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знову погодитися на вимоги обвинуваченої. 15 вересня 2021 року та 23 вересня 2021 року ОСОБА_5 на прохання чоловіка здійснила два перекази відповідно 4900 грн та 4950 грн на повідомлену та оформлену на ім`я обвинуваченої банківську картку, якими остання в ці ж дні розпорядилася на власний розсуд.

Вищезазначеними умисними протиправними діями ОСОБА_8 спричинено потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток в загальному розмірі 7650 грн, а потерпілій ОСОБА_5 - 9850 грн.

05 липня 2023 року між ОСОБА_8 та прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони погодились на визнання першою особою вини у вміненому їй діянні та призначення ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.189 КК України, у виді обмеження волі на строк 2 роки, з наступним застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, тобто звільненням від відбування такого основного покарання з випробуванням.

Потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представником - адвокатом ОСОБА_6 надано письмову згоду на укладення та можливе затвердження вищезазначеної угоди про визнання винуватості.

ОСОБА_8 роз`яснено характер пред`явленого обвинувачення, вид та розмір узгодженого покарання, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, в тому числі про обмеження права оскарження вироку суду в апеляційному або касаційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності його учасників, не дослідження доказів у судовому засіданні або оспорення встановлених досудовим розслідуванням обставин, обмеження права обвинуваченої на відмову давати показання, подавати та досліджувати докази, внаслідок чого ОСОБА_8 заявила про розуміння роз`ясненого, добровільність укладення цієї угоди.

Оскільки укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, не суперечить інтересам суспільства та не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а також вимоги матеріального і процесуального законів, за відсутності заперечень прокурора, представника потерпілих та захисника обвинуваченої, суд вважає можливим її затвердити, призначивши обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання.

При цьому суд вважає доведеним наступне.

В період часу з 11 травня 2021 року до кінця травня 2021 року ОСОБА_4 в мережі Інтернет познайомився, спілкувався та здійснював з ОСОБА_8 обмін фото та відео-матеріалів, з інформацією інтимного характеру, після чого припинив будь-яке спілкування.

В подальшому у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на вимагання у ОСОБА_4 грошових коштів під погрозою розголошення вищезазначених відомостей близьким родичам, знайомим, роботодавцям останнього, реалізуючи який, обвинувачена наприкінці липня 2021 року прибула до м. Одеси, оселилася в Суворовському р-ні міста, де за допомогою мобільного додатку «Viber» зв`язалася із ОСОБА_4 та висунула йому відповідну вимогу передачі їй 4000 грн, що потерпілим було сприйнято як реальна загроза його авторитету, честі, гідності, можливості втрати роботи та сім`ї.

21 липня 2021 року ОСОБА_4 здійснив переказ 4000 грн на повідомлену та оформлену на ім`я обвинуваченої банківську картку, якими остання в той же день розпорядилася на власний розсуд.

Наприкінці серпня 2021 року ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи вищезазначений умисел та діючи аналогічним чином, висунула ОСОБА_4 наступну вимогу у незаконній передачі 3500 грн, яку останній також виконав 10 серпня 2021 року. Обвинувачена в цей же день розпорядилася цими грошима на власний розсуд.

На початку вересня 2021 року ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи вищезазначений умисел та діючи аналогічним чином, висунула ОСОБА_4 наступну вимогу у незаконній передачі 30000 грн, виконувати яку останній відмовився, через що обвинувачена, з метою пригнічення волі потерпілого та доведення до кінця раніше спрямованого умислу, вислала його рідній сестрі - ОСОБА_9 за місцем її проживання: АДРЕСА_3 , лист із флеш накопичувачем, із фото та відео-матеріалами, з інформацією інтимного характеру.

Після зазначеного ОСОБА_4 , побоюючись втратити роботу та власний авторитет, вимушений був розповісти про вищевикладене дружині - ОСОБА_5 , знову погодитися на вимоги обвинуваченої. 15 вересня 2021 року та 23 вересня 2021 року ОСОБА_5 на прохання чоловіка здійснила два перекази відповідно 4900 грн та 4950 грн на повідомлену та оформлену на ім`я обвинуваченої банківську картку, якими остання в ці ж дні розпорядилася на власний розсуд.

Вищезазначеними умисними протиправними діями ОСОБА_8 спричинено потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток в загальному розмірі 7650 грн, а потерпілій ОСОБА_5 - 9850 грн.

Зазначені дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.1 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання).

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченої про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в уточненому розмірі 7500 грн та моральної шкоди в розмірі 62500 грн, у вирішення якого обвинувачена фактично покладалася на розсуд суду.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

Обвинувачена визнала пред`явлене їй обвинувачення в частині спричинення майнової шкоди, у зв`язку із чим, позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпіла в позовній заяві зазначила, що неправомірні дії обвинуваченої, пов`язані із погрозою розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці, призвели до психологічного стресу, душевного болю, а також до моральних страждань, що порушило умови її повсякденного життя.

Вирішуючи цю частину позову суд виходить із того, що встановлені в суді обставини вимагання з боку ОСОБА_8 , безумовно, потягли для ОСОБА_5 позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і негативних змін в її подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілої, обставини, при яких була спричинена їй моральна шкода, ступінь вини обвинуваченої, який повністю визнала свою вину у вчиненому, частково добровільно відшкодувала заподіяну матеріальну шкоду, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим частково задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілій моральної шкоди, в розмірі 10000 грн. На думку суду, ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілою моральними стражданнями.

При призначенні покарання обвинуваченій суд визнає щире каяття та часткове добровільне відшкодування завданого збитку в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_8 як про особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, не має власної сім`ї, неофіційно працює в сфері громадського харчування, має статус особи, постраждалої від аварії на ЧАЕС 3 категорії.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченої та висновків досудової доповіді про середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, суд погоджується з досягнутим сторонами висновком про можливість призначення ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, із наступним її звільненням з випробуванням, тобто застосуванням до неї положень ст.ст.75,76 КК України.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням накладеного арешту.

Керуючись ст.ст.374,474-475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05 липня 2023 року між ОСОБА_8 та прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 .

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.189 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , спричинену майнову шкоду в розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн, а також моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_11 - відмовити.

Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів:

- мобільний телефон марки «SONY» імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 з сім-карткою; мобільний телефон марки Samsung імей: НОМЕР_4 з сім-карткою; банківську картку ПриватБанку № НОМЕР_5 ; банківську картку ПриватБанку № НОМЕР_6 ; утримувач сім картки ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_7 ; квитанцію Райфайзенбанк АВАЛЬ, що передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва,31, - повернути ОСОБА_8 ;

- носій інформації (флешку) марки Verico 08 wanderer; комп`ютерний блок сірого кольору model Name: GZX4SPD470, p/n 24ZX4SPD470-00R, S/N 126A01997; EAN Code НОМЕР_9, що передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва,31, - знищити;

- мобільний телефон марки «LG» імей: НОМЕР_8 разом з кабелем живлення, що передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва,31, - повернути потерплим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 чи їх представнику.

Арешт, накладений на мобільний телефон марки «SONY» імей1: НОМЕР_2 , імей2: НОМЕР_3 з сім-карткою; мобільний телефон марки Samsung імей: НОМЕР_4 з сім-карткою; банківську картку ПриватБанку № НОМЕР_5 ; банківську картку ПриватБанку № НОМЕР_6 ; носій інформації (флешка) марки Verico 08 wanderer; утримувач сім картки ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_7 ; квитанцію Райфайзенбанк АВАЛЬ; комп`ютерний блок сірого кольору model Name: GZX4SPD470, p/n 24ZX4SPD470-00R, S/N 126A01997; EAN Code НОМЕР_9, які було вилучено в ході обшуку від 24 вересня 2021 року квартири АДРЕСА_2 - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1