Дата документу 17.07.2023 Справа № 314/3907/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/3907/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1074/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2023 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ст. 348 КК України.

ВСТАНОВИЛА:

У судовому засіданні судді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заявили самовідводи на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжявід 8 квітня 2021 року ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ст. 348 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років(т. 12 а.п. 195-224).

Вказаний вирок був оскаржений стороною захисту в апеляційному порядку, зокрема з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону України.

Ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду від 30 листопада 2021 року, до складу якої входили судді ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено частково, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката ОСОБА_9 задоволено повністю, вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжявід 8 квітня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ст. 348 КК України, скасовано та призначено новий розгляд провадження в суді першої інстанції (т. 14 а.п. 24-48).

У вказаній ухвалі апеляційного суду судді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже висловлювали свою думку з приводу доводів, викладених у попередній апеляційній скарзі обвинуваченого, яким переглядався попередній обвинувальний вирок від 8 квітня 2021 року, зокрема щодо незабезпечення судом першої інстанції права обвинуваченого на вільний вибір захисника.

Наразі Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 29 травня 2023 року знову ухвалено обвинувальний вирок відносно ОСОБА_7 , яким його визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ст. 348 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, тобто обсяг обвинувачення та призначене покарання є однаковим, як і за попереднім вироком від 8 квітня 2021 року (т. 19 а.п. 89-163).

На даний час вирок у вказаному кримінальному провадженні оскаржується обвинуваченим ОСОБА_7 з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону України, та одним із доводів обвинуваченого є порушення його права на правову допомогу та обмеження його можливості скористатися правовою допомогою захисника.

Одночасно, звертаючись до змісту попередньої ухвали Запорізького апеляційного суду, слід зауважити що вже було проаналізовано висунуте ОСОБА_7 обвинувачення за кожним з епізодів.

Таким чином, правова позиція суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, зокрема за аналогічних доводів апеляційної скарги обвинуваченого, визначена та зафіксована в попередній ухвалі суду апеляційної інстанції від 30 листопада 2021 року.

Зазначені обставини можуть викликати у сторін кримінального провадження сумніви у об`єктивності та неупередженості суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при апеляційному розгляді даного провадження.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Матеріали кримінального провадження засвідчують участь суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при апеляційному розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , в результаті якого постановлена ухвала, в мотивувальній частині якої, за обставин погодження із доводами апеляційної скарги обвинуваченого, міститься посилання на незабезпечення судом першої інстанції права обвинуваченого на вільний вибір захисника (т. 14 а.п. 43-44).

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ст. 348 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, тобто обсяг обвинувачення та призначене покарання є однаковим, як і за попереднім вироком від 8 квітня 2021 року.

На даний час вирок у вказаному кримінальному провадженні оскаржується обвинуваченим ОСОБА_7 з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону України, та одним із доводів обвинуваченого є порушення його права на правову допомогу та обмеження його можливості скористатися правовою допомогою захисника.

Слід констатувати, що правова позиція суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, зокрема і за аналогічних доводів апеляційної скарги обвинуваченого, була зафіксована в попередній ухвалі суду апеляційної інстанції від 30 листопада 2021 року.

Заслухавши думку прокурора про наявність підстав для задоволення заявлених самовідводів, обвинуваченого, який не висловив конкретної позиції з цього питання, загалом висловлюючи невдоволення судовій колегії, колегія суддів приходить до переконання, що зазначені обставини можуть викликати у сторін кримінального провадження сумніви у об`єктивності та неупередженості суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при апеляційному перегляді вироку.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

З огляду на об`єктивний критерій безсторонності суду, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу, в рішенні у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «навіть видимість може бути важливою», «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

З урахуванням висловлених суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в ухвалі апеляційної інстанції від 30 листопада 2021 року висновків, колегія суддів вважає, що заявлені самовідводи підлягають задоволенню, оскільки за вимогами ст. 75 КПК України участь судді у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, є недопустимою, так як не сприятиме сприйняттю суду як неупередженого.

Наведене аргументування узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 4 грудня 2018 року (справа № 165/108/16-к, провадження № 51-2458км18).

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 82КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

заявлені суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовідводи задовольнити.

Кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2023 року відносно ОСОБА_7 , визнаного винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ст. 348 КК України, передати до канцелярії суду для визначення інших суддів для розгляду вказаного кримінального провадження у відповідності до положень ст. 35 КПК України.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4