Провадження № 1-кс/686/6851/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0002292,

встановив:

Старший слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 , про накладення арешту на приміщення квартири АДРЕСА_1 , та на приміщення квартири АДРЕСА_2 , у розмірі частки 2/3, які, на думку слідчого, належать підозрюваній у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_4 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Зі змісту ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, крім того, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Частиною 1 ст.171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Водночас, за змістом ч.2 ст.64-2 КПК України, у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане слідчим клопотання не відповідає.

Клопотання слідчого складено формально та містить лише посилання на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.4 ст.185 КК України, покарання за вчинення одного з яких передбачає можливість застосування конфіскації майна, як виду покарання, викладено зміст повідомленої ОСОБА_4 підозри, зазначено випадки, у яких може бути накладено арешт, та неперевірене твердження про те, що приміщення квартири АДРЕСА_1 , та приміщення квартири АДРЕСА_2 , у розмірі частки 2/3, на даний час належать підозрюваній ОСОБА_4 . Як мету арешту слідчий зазначає конфіскацію майна підозрюваної, задля унеможливлення завчасного відчуження або знищення вказаного майна. При цьому слідчий не зазначає у клопотанні про те, які він просить застосувати заборони (позбавлення права на відчуження, розпорядження чи користування), з метою збереження майна, зокрема й задля унеможливлення завчасного знищення майна. Не наведено у клопотанні слідчого й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України.

Так, у клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, однак до клопотання не долучено жодних підтверджуючих документів, які б дали змогу пересвідчитись в обґрунтованості цієї підозри. Також, у клопотанні слідчий просить накласти арешт на приміщення квартири АДРЕСА_1 , та на приміщення квартири АДРЕСА_2 , у розмірі частки 2/3, які, на думку слідчого, належать підозрюваній ОСОБА_4 , однак матеріали клопотання не містять відомостей, хто являється фактичним володільцем, зокрема й квартири, яка знаходиться у м.Волочиську, очевидно, розташованому в Хмельницькому районі, а не у Волочиському районі, про що зазначає слідчий (чи проживає хтось на законних підставах у вказаних житлових приміщеннях), що є важливим при вирішенні питання про арешт майна, з врахуванням положень ч.12 ст.170 КПК України. Крім того, долучена до клопотання інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №342216666 від 09.08.2023 р.), яка була виготовлена за параметрами пошуку за частковим співпадінням по фізичній особі (у цій довідці зазвичай зазначаються всі відомості про права власності на об`єкти нерухомого майна, навіть після того, як такі права були припинені), не надає можливості слідчому судді пересвідчитись, що на сьогоднішній день приміщення квартири АДРЕСА_1 , та квартири АДРЕСА_2 , належать саме підозрюваній ОСОБА_4 , оскільки інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами запиту саме за об`єктом нерухомого майна, на яке просить накласти арешт слідчий, останнім до клопотання не долучено. Також, поза увагою слідчого та прокурора, який погоджував відповідне клопотання про арешт майна, залишилась й та обставина, що у випадку встановлення обмежень, які стосуються інтересів третіх осіб та які передбачені під час арешту майна, суб`єктом звернення з таким клопотанням, за наявності правових підстав, мав би бути прокурор.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , яке погоджено з прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні №0002292, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя