Справа № 753/1584/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3041/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мархалівка Васильківського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначено покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку, ОСОБА_7 22 жовтня 2022 року, приблизно о 14 год. 51 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом «Volkswagen golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на вул. Харківське шосе, 179А, у м. Києві, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_7 виразилось у тому, що він керуючи вказаним транспортним засобом, рухаючись зі швидкістю приблизно 55,64…58,14 км/год, проїзною частиною вул. Харківське шосе, 179А, навпроти АЗС «КЛО», у напрямку від площі Харківської до вул. Вірменської у м. Києві, під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою ПДР, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, а саме не переконався, що на цьому пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а також несвоєчасно зреагував на пішохода, який маючи перевагу в русі здійснював перехід зазначеної проїзної частини безпосередньо по розмітці нерегульованого пішохідного переходу (з права на ліво, відповідно траєкторії руху автомобіля), який існував для нього як небезпека, внаслідок цього скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який внаслідок наїзду отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-лицевої травми у вигляді струсу головного мозку, перелому латеральної стінки лівої орбіти зі зміщенням уламків, забійної рани лівої параорбітальної ділянки, садна м`яких тканин обличчя.

Порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник в апеляційній скарзі просить змінити його та пом`якшити ОСОБА_7 покарання, призначивши штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтуванні вказує, що призначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд не в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості скоєного, ставлення обвинуваченого до вчиненого та завданих наслідків. Обвинувачений визнав вину, щиросердно розкаявся та в повному обсязі відшкодував шкоду потерпілому. Також судом належним чином не враховано дані, які характеризують особу ОСОБА_7 , зокрема те, що він у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, не інвалід, неодружений, вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутність у нього штрафів або інших адміністративних стягнень за порушення правил дорожнього руху, наявність постійного місця проживання та позитивних характеристик.

Суд першої інстанції не встановивши обставин, які обтяжують покарання, враховуючи обставини, що його пом`якшують, призначив обвинуваченому несправедливе покарання.

В даному випадку, на думку захисника, мети, яку переслідує такий вид покарання, а саме: усвідомлення обвинуваченим наслідків ДТП, яке ним вчинено, буде досягнуто шляхом призначення більш м`якого покарання у межах санкції ч.1 ст.286 КК України, а саме: однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення судового засідання не надіслали.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченого в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вимоги апеляційної скарги необґрунтованими, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, працює неофіційно водієм. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне добровільне відшкодування шкоди потерпілому. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень і домірне скоєному, та призначене в межах санкції інкримінованої частини статті. Підстав для застосування положень ст. 69 КК України не встановлено.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 401, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: