БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №515/256/23
Провадження №1-кп/497/92/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відвід прокурору

14.08.23 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Болград заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про відвід прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні за №0001292 від 05.11.2022 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Саратським РВ УМВС України в Одеській області від 07.08.2004 року

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.263 ч.1, ст.187 ч.4, КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Вознесенівка Тарутинського району Одеської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживав за адресою: АДРЕСА_3 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Тарутинським РВ ГУМВС України в Одеській області від 23.04.2012 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Усть-Ілімськ Іркутської області російської федерації, громадянина України, який проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 виданого Малиновським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області від 23.03.2016 року,

обвинувачених за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ст. 187 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:? ?

16.06.2023 року до Болградського районного суду Одеської області надійшов за підсудністю на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 15.06.2023 року (т.4 а.с.13-15) обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні у кримінального правопорушення за ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001292 від 05.11.2022 року (т.3 а.с.181, 182).

11.07.2023 року через канцелярію суду захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано заяву про відвід прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 з додатками (т.4 а.с.34-53).

В обґрунтування вказаної заяви, захисник посилається на те, що у сторони захисту є наявні обставини, які викликають сумніви у неупередженості прокурора ОСОБА_3 , з огляду на наступне:

В період з 05.11.2022 по 20.02.2023 відділенням №2 СВ Білгород- Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001292 від 05.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, відносно ОСОБА_6 .

Процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні здійснював прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

На даний час прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 підтримує державне обвинувачення при розгляді обвинувального акту у зазначеному кримінальному провадженні за №0001292 від 05.11.2022 в Болградському районному суді Одеської області.

Прокурор, відповідно до ч. 2 ст. 36 КПК України, здійснює нагляд за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва. У своїй діяльності прокурор повинен бути об`єктивним та неупередженим, що в свою чергу чітко вбачається, як з положень ст. 37 КПК України так і з п.3 ч. 1 ст. 77 КПК України.

Так, 06.11.2022 начальником відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , в порушення вимог ч.1 ст.277 КПК України, після «затвердження» а не погодження з процесуальним керівником у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_3 письмового повідомлення про підозру, у присутності, на той час захисника ОСОБА_13 , повідомив та вручив її підозрюваному ОСОБА_6 в порядку ст. 278 КПК України.

Далі, 18.01.2023 в порушення вимог ст.ст. 278 та 279 КПК України, за відсутності захисника - адвоката ОСОБА_7 підозрюваному ОСОБА_6 начебто було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, про що свідчить відсутність підпису захисника на повідомленні. Таким чином, підозрюваний ОСОБА_6 був позбавлений права на захист.

Стороною захисту було встановлено, що фактично процесуальна дія, як зміна раніше повідомленої підозри обвинуваченому (на той час підозрюваному) ОСОБА_6 , як 18.01.2023 так і 19.01.2023 уповноваженими особами (слідчим/прокурором) у слідчому кабінеті в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», а саме: слідчими: ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; прокурорами, які здійснюють процесуальне керівництво: ОСОБА_3 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які мали повноваження на її здійснення, не проводилась.

Більш того, сторона захисту вважає, що обставини, які зазначені в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 18.01.2023 стали в основу формулювання обвинувачення - обвинувальному акті від 20.02.2023 та є очевидним порушенням вимог ст. 291 КПК України.

Також, незважаючи на неодноразові з 23.01.2023 по 20.02.2023 повідомлення сторони захисту про неможливість з поважних причин виконання вимог ст. 290 КПК України, а також виконання ухвали Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 06.02.2023 про встановлення строку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, прокурор не надав можливість на той час ні підозрюваному ОСОБА_6 , ні його захиснику - адвокату ОСОБА_7 ознайомиться з матеріалами кримінального провадження, тим самим порушив право на захист підозрюваному.

Крім того, з початку надання стороні захисту доступу до матеріалів зазначеного кримінального провадження, тобто з 23.01.2023, прокурор ОСОБА_3 самоусунувся від виконання ним вимог ст. 290 КПК України, поклавши цей обов`язок на слідчого без відповідного офіційного повідомлення стороні захисту про наявність такого доручення. На неодноразові вимоги сторони захисту надати таке підтвердження, прокурором було проігноровано.

Окрім цього, прокурором ОСОБА_3 в пряме порушення вимог ст.293 КПК України, ні обвинуваченому ОСОБА_6 , ні його захиснику - адвокату ОСОБА_7 не було вручено під розписку копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відтак, вважаємо, що, шляхом не ознайомлення прокурором ОСОБА_3 , з матеріалами кримінального провадження №0001292 від 05.11.2022 після їх відкриття та невручення копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, як на той час підозрюваному ОСОБА_6 , так і його захиснику - адвокату ОСОБА_7 , було, зокрема, порушено право на захист підозрюваного.

В свою чергу, у зв`язку із тим, що прокурором було допущено ряд вищевказаних порушень норм кримінального процесуального законодавства, на даний момент він - адвокат ОСОБА_7 позбавлений можливості належним чином захистити обвинуваченого ОСОБА_6 у суді та брати участь у даному підготовчому судовому засіданні, що також є порушенням права на захист останнього.

Таким чином, прокурор ОСОБА_3 шляхом допущення явних порушень вимог Кримінального процесуального законодавства України, проявив явну упередженість та необ`єктивність при здійсненні процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, що призвело до неналежного надання захисником - адвокатом ОСОБА_7 правової допомоги обвинуваченому ОСОБА_6 і позбавило останнього права на захист (т.4 а.с.34-53).

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали зазначену заяву та наполягали на її задоволенні.

Захисник надав пояснення з підстав зазначених в заяві. Обвинувачений ОСОБА_6 стверджував, що ані прокурор, а ні слідчий, не приїжджали до слідчого ізолятора, та не вручали текст зміненої підозр, це було здійснено працівником слідчого ізолятора.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 покладалися на розсуду суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що текст зміненої підозри вручив працівник слідчого ізолятора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 пояснив, що судовий процес складається із трьох стадій: підготовче, судове засідання, прийняття рішення в нарадчій кімнаті. Факти, які повідомляє його колега адвокат ОСОБА_7 заслуговують на увагу, та їм має бути надана оцінка судом за після дослідження усіх доказів та під час ухваленні рішення в нарадчій кімнати за результатами судового розгляду. І у разі підтвердження таких, суд має відреагувати належним чином окремою ухвалою на адресу прокурора. Наразі суд не досліджував доказів, та не може перевірити факти повідомлені захисником. У разі якщо такі факти мають місце, то прокурор має їх спростувати. На думку захисника, заява адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, однак факти і доводи викладені в ній, мають бути взяті до уваги судом.

Представник потерпілої ОСОБА_24 адвокат ОСОБА_10 заперечував щодо задоволення заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ..

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про відвід через її необґрунтованість. Посилався на загальні положення КПК України, що стосуються підстав для відводу прокурору, зазначаючи, що перелік цих підстав є вичерпним та стверджував про їх відсутність. Текст Повідомлення про зміну повідомленої підозри був вручений 18.01.2023 року начальником відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області особисто обвинуваченим, про що свідчить дата і особистий підпис обвинувачених.

Питання повернення обвинувального акту вирішувалося в Саратському районному суді Одеської області, та за результатами розгляду було відмовлено.

Обвинувальний акт з реєстром матеріалів було надіслано засобами поштового зв`язку Нова Пошта захиснику ОСОБА_7 , та ним отримано, та заперечення адвоката жодним чином не підтверджені.

З цих підстав прокурор вважав, що заява про відвід задоволенню не підлягає.

Заслухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , думки усіх інших учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу України сторони кримінального провадження мають право оскаржити дії або бездіяльність у кримінальному провадженні, заявити відвід.

Відвід у кримінальному процесі це усунення учасників кримінального процесу від участі у справі за заявою сторони, прокурора (або за власною ініціативою того, хто відводиться самовідвід) за наявності передбачених процесуальним законом обставин, що викликають сумнів у їх неупередженості.

Метою застосування інституту відводів є:

1) належне виконання завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України);

2) забезпечення всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження;

3) винесення законного, обґрунтованого і справедливого рішення в кожному кримінальному провадженні.

Підстави для відводу прокурора, слідчого, дізнавача визначено ст. 77 КПК України.

Відповідно до положень частини першої статті 77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні:

-якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

-якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

-якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.

Статтею 80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, може бути заявлено відвід прокурору.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Порядок вирішення питання про відвід врегульовано ст. 81 КПК України.

Таким чином, статтею 77 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, які виключають участь прокурора в розгляді кримінального провадження і є підставами для відводу прокурора, зокрема, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Крім того, законодавець висуває певні вимоги для подачі заяви про відвід, дотримання яких є необхідними, та гарантує усунення можливого зловживання права на відвід (ч. 5 ст. 80 КПК України).

З огляду на зазначене, суд вважає, що усі доводи на які посилається захисник заслуговують на увагу, мають бути досліджені під час судового розгляду, та їм має бути надана відповідна правова оцінка.

А також суд приймає до уваги той факт, що прокурор ОСОБА_25 наразі жодним чином не спростував доводи захисника.

Завданням кримінального судочинства є захист прав особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст.2 КПК України).

Однією з складових засад законності є обов`язок прокурора та інших учасників кримінального провадження з боку обвинувачення всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Вимога здійснення неупередженого досудового розслідування означає, що органи досудового розслідування зобов`язані об`єктивно, неупереджено, без необґрунтованої підозри та обвинувального ухилу встановити за допомогою доказів, зібраних у встановленій процесуальній формі, всі обставини кримінального правопорушення та осіб, які його вчинили. Неупередженість (об`єктивність) дослідження обставин провадження слідчим, прокурором передбачає вчинення ними процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи.

Значення об`єктивності чи неупередженості слідчого та прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження оцінюється крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження, зокрема, щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності відповідно до своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру (ст.2 КПК).

Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Відповідно до Керівних принципів ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня 7 вересня 1990 p.), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, послідовно та швидко, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють об`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п. 12, 13).

Неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 121 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (ст. 36 КПК) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК) та забезпечення законності (ст. 9 КПК). Значення неупередженого досудового розслідування варто оцінюється в контексті забезпечення реалізації права на справедливий розгляд (ст. 6 Європейської конвенції з прав людини).

Прокурор є одним з учасників кримінального провадження, та за частиною 1 статті 36 КПК, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

За частиною 2 статті 36 КПК прокурор виконує функцію нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Тобто, на прокурора покладається обов`язок організації процесу досудового розслідування, визначення його напрямів, координації проведення процесуальних дій, сприяння створенню умов для нормального функціонування слідчих, забезпечення дотримання під час кримінального провадження вимог законів України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Це положення узгоджується із статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Згідно практики ЄСПЛ усі сумніви в рамках кримінального процесу, в тому числі й щодо неупередженості, мають трактуватися на користь обвинуваченого, зазначена правова позиція викладена в рішенні «Ревтюк проти Росії» (скарга №31796/10).

У рішенні «Skrlj v. Croatia» Євросуд нагадав, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен усунутися від розгляду справи.

Вирішальним при визнанні прокурора безстороннім є те, чи можуть бути об`єктивно виправдані побоювання учасників справи щодо заангажованості певного прокурора.

Для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що дії прокурора не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 121 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (ст. 36 КПК) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК) та забезпечення законності (ст. 9 КПК). Значення неупередженого досудового розслідування варто оцінюється в контексті забезпечення реалізації права на справедливий розгляд (ст. 6 Європейської конвенції з прав людини).

Зі змісту заяви вбачаються обставини, які можуть вплинути на об`єктивність та неупередженість прокурора під час судового розгляду даного кримінального провадження, у якому він підтримує державне обвинувачення.

Згідно п.53 вказаного рішення ЄСПЛ важливим питанням є довіра, яку повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland)).

Беручи до уваги викладене, з метою усунення будь-яких сумнівів щодо упередженості прокурора ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні №0001292 від 05.11.2022 під час судового розгляду, заяву захисника ОСОБА_7 про відвід необхідно задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.77, 80, 83, 314, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримана обвинуваченим ОСОБА_6 про відвід прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 від участі у кримінальному провадженні за №0001292 від 05.11.2022, відносно ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.187 КК України задовольнити.

Ухвалу невідкладно надіслати керівнику Білгород-Дністровської окружної прокуратури для призначення іншого прокурора для підтримання державного обвинувачення в суді в даному кримінальному провадженні за №0001292 від 05.11.2022 відносно ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні у кримінального правопорушення за ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складно і проголошено 16 серпня о 16:00 годині.

Головуючий суддя: ________________ ОСОБА_1