У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15.05.2023 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000213 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

в с т а н о в и в:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000213 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000213 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог щодо скасування оскаржуваної ухвали апелянт зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що слідчий за письмовою заявою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000213, отримав від останнього згоду на вилучення речових доказів - шести металевих бочок, металевого контейнера металопластикових дверей з рамою і, діючи відповідно до вимог ст. 237 КПК України провів його огляд, про що 11.05.2023 склав відповідний протокол огляду майна, та результатами проведеного огляду вилучив зазначені речові докази. Таким чином відповідно до положень ст. 237 КПК України вилучені в ході огляду шість металевих бочок, металевий контейнер та металопластикові двері з рамою є тимчасово вилученим майном.

Вважає, що вилучене у ОСОБА_6 майно є речовим доказом злочину, а отже слідчий обґрунтовано звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Вважає, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчий суддя не надав належної оцінки тим фактам, що не застосування арешту може призвести до його відчуження, розпорядження ним в інший спосіб та знищення слідів злочину.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До суду надійшло клопотання в якому прокурор просив накласти арешт на майно в кримінальному провадженні №0000213 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що вилучене майно відповідає критерію речового доказу, визначеного ст.98 КПК України. Не застосування арешту майна може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя вказав, що прокурор у клопотанні не обґрунтував, що накладення арешту на майно, яке добровільно видане ОСОБА_6 та передане на відповідальне зберігання представнику власника, є необхідним для виконання завдання кримінального провадження по його зберіганню як речового доказу, та що без застосування арешту таке майно буде втрачено.

Крім того вказав, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, а не способом узаконення дій слідчого по збиранню доказів у кримінальному провадженні.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження, 09 травня 2023 до ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ФГ «ОРГАНІК СІСТЕМС» про те, що в період з березня по листопад 2022 року невстановлена особа здійснила крадіжку майна з території, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Прокурором Херсонської окружної прокуратури подано до суду клопотання про накладення арешту на вищевказаний автомобіль марки "Фольксваген" номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Відомості про даний факт 09 травня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000213 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

11 травня 2023 року ОСОБА_6 добровільно видав слідчому викрадені ним в липні 2022 року з території ФГ «Органік Сістемс» шість металевих бочок, металевий квадратний контейнер та металопластикові двері з рамою, які слідчий оглянув та вилучив до ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

В ході досудового розслідування встановлено, що власником вилученого майна є ФГ «Органік Сістемс» (ЄДРПОУ 35521091), при цьому фактичним володільцем є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою слідчого від 11.05.2023 майно, видане ОСОБА_6 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000213, після чого передано на зберігання представнику потерпілої юридичної особи ОСОБА_7 .

Слідчий суддя прийшов до обгрунтованого висновку, що слід відмовити в задоволенні вищевказаного клопотання прокурора, та обґрунтував свій висновок тим, що прокурором належним чином не доведено підстави і мету, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту вищевказаного майна.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді.

Розглядаючи в порядку ст.ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчий у даному кримінальному провадженні отримав речовий доказ від особи у порядку, передбаченому ст.93 КПК України, яка добровільно такий доказ йому надала, а не вилучав його. Отже, вказані шість металевих бочок, металевий квадратний контейнер та металопластикові двері з рамою не є тимчасово вилученим майном, належать потерпілій юридичній особі ФГ «Органік Сістемс» та передані представнику цієї юридичної особи на зберігання слідчим.

Тому, шість металевих бочок, металевий квадратний контейнер та металопластикові двері з рамою не є тимчасово вилученим майном у розумінні ч.2 ст.167 КПК України, а отримані органом досудового розслідування у порядку, передбаченому ст.93 КПК України, обґрунтовано визнані речовим доказом по справі й не підлягають поверненню ОСОБА_6 у порядку, передбаченому ч.3 ст.173 КПК України.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

За такого, враховуючи, що прокурором не було надано достатніх і належних доказів того, що вищевказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання прокурора.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15.05.2023 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000213 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: