СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/5918/23
пр. № 1-кп/759/1005/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001310, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2023 р. стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Красноармійськ Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-14.06.2021 Макарівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 місяці, яке повністю відбув 29.11.2021;

-28.12.2022 Святошинським районним судом міста Києва за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим за вчинення майнового кримінального правопорушення, маючи не зняту та не погашену у законному порядку судимість, перебуваючи на іспитовому терміні, у денний час доби, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , не маючи постійного джерела доходів, з метою покращення свого матеріального становища, вирішив вчинити крадіжку, повторно, з проникненням в інше приміщення та в умовах воєнного стану.

Так, ОСОБА_3 19.03.2023, приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, вирішив повторно таємно викрасти майно, що належить ФОП « ОСОБА_6 »

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 19.03.2023, приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , помітив приміщення пункту прийому вторинної сировини. Підійшовши до вказаного приміщення та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою невстановленого слідством предмету, відчинив вхідні двері та проник до вище зазначеного приміщення, звідки повторно таємно викрав:

- ваги товарні 30*40 НПВ 150 кг «GRUNHELM GSC-150», вартістю 1 784 грн. 35 коп.;

- чайник 1,8л «DELFA DK-3510 X», вартістю 300 грн. 00 коп.;

- тепло вентилятор «Grunhelm FH-03 спиральний», вартістю 639 грн. 32 коп., а всього майна на загальну суму 2 723 грн. 67 коп.

Після чого, ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, разом з викраденим майном.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, щиро розкаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння доведене поза розумним сумнівом і кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення та вчинене в умовах воєнного стану.

Під кваліфікованою ознакою повторності розуміють вчинення діяння особою, яка раніше вчинила, окрім іншого таємне викрадення чужого майна. Так, ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України. Таким чином, при кваліфікації його дій за злочин, скоєний у даному кримінальному провадженні, судимість за вироком Макарівського районного суду Київської області від 14.06.2021 утворює повторність.

Також суд враховує, що проникнення передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час заволодіння майном. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.

Поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).

Факт входження, потрапляння до іншого приміщення чи поява у ньому іншим способом у поєднанні із зовнішніми поведінковими проявами дають можливість визначити об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння. Із хронології та послідовності цих дій можна з`ясувати, зокрема, чи існували і які саме обмеження в доступі до майна.

Така позиція відповідає висновкам про застосування норми права, які містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року (справа № 569/1111/16-к), постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2018 року (справа № 205/5830/16-к), постанові Верховного Суду України від 31 січня 2013 року (провадження № 5-33 кс 12).

Окрім цього, при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався, в останнє згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 58/2023 від 06.02.2023 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 07.02.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, тобто правовий режим воєнного стану діяв на час вчинення вказаного вище діяння.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, розлучений, утриманців не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий, злочин вчинив під час іспитового строку, відношення обвинуваченого до скоєного, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , передбаченою ст. 66 КК України, є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе та вважає за потрібне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив новий злочини в період іспитового строку за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 28.12.2022 року, яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, суд, керуючись ч.3 ст. 78 КПК України, приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_3 із застосуванням ст. 71 КК України, та до покарання за цим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, яка відповідно до ч.1 ст.72 КК України становить 6 місяців позбавлення волі ( при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі).

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, які становлять 300 грн. (звіт про фактичні затрати на проведення експертизи № 1520 від 30.03.2023).

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2023 року (ун. № 759/5847/23) до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 29.05.2023р.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься й питання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд враховує призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із реальним його відбуванням, бере до уваги обставин справи та характер скоєного злочину, його наслідки, вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_3 за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 28.12.2022 року, остаточно призначивши йому покарання у виді 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дати затримання і перебування під вартою, тобто з 31 березня 2023р., зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні,що становлять 300 (триста) грн.00 коп.

Речові докази: DVD- R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, встановлених у приміщенні ломбарду «Скарбниця», що розташоване за адресою: м. Київ, пр.-т Перемоги, буд.104, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1