Справа №949/1414/23
Провадження №1-кс/949/262/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дубровиця клопотання начальника Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про надання дозволу на передачу у дохід держави речових доказів у кримінальному провадженні за №0000617 від 21 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить вирішити питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000617 від 21 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, а саме: автомобіля марки УАЗ зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , чотирьох пожежних шлангів діаметром 150 мм, довжиною 20 м кожен, металевого шрайбера, двох сачків, двох металевих палок по два метри кожна, які були вилучені під час огляду місця події 21 грудня 2019 року та передані на відповідальне зберігання у ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, відповідно до ст. 100 КПК України.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що у провадженні слідчого відділення ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебували матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000617 від 21 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

У ході досудового розслідування було встановлено, що 21 грудня 2019 року до чергової частини ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення про те, що поблизу с. Грицьки Дубровицького району в кварталі №62 за допомогою мотопомп невстановлені особи добувають бурштин-сирець.

За вказаним фактом, 21 грудня 2019 року відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №0000617 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 240 КК України та розпочато досудове розслідування.

21 грудня 2019 року проведено огляд місця події, в ході якого вилучено автомобіль марки УАЗ зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , чотири пожежні шланги діаметром 150 мм, довжиною 20 м кожен, металевий шрайбер, два сачки, дві металеві палки по два метри кожна.

За результатами досудового розслідування кримінального провадження, слідчим прийнято рішення про закриття вищевказаного кримінального провадження на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу та жодній особі не було повідомлено про підозру, про що 22 грудня 2020 року винесено відповідну постанову.

Вказане рішення слідчого окружною прокуратурою визнано законним та обґрунтованим.

Питання про долю речових доказів, а саме автомобіля марки УАЗ зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , чотирьох пожежних шлангів діаметром 150 мм, довжиною 20 м кожен, металевого шрайбера, двох сачків, двох металевих палок по два метри кожна, вилучених в ході огляду місця події 21 грудня 2019 року, відповідно до ст. 100 КПК України на даний час не вирішена.

На підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, прокурор просить вирішити питання про долю речових доказів.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання про надання дозволу на передачу у дохід держави речових доказів, без його участі у зв`язку із службовою необхідністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Зі змісту клопотання вбачається та підтверджується матеріалами кримінального провадження, які додані до клопотання, що 21 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000617 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Встановлено, що в ході огляду місця події 21 вересня 2019 року вилучено автомобіль марки УАЗ зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , чотири пожежні шланги діаметром 150 мм, довжиною 20 м кожен, металевий шрайбер, два сачки, дві металеві палки по два метри кожна.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Автомобіль марки УАЗ зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , чотири пожежні шланги діаметром 150 мм, довжиною 20 м кожен, металевий шрайбер, два сачки, дві металеві палки по два метри кожна, які було вилучено 25 вересня 2019 року, у зв`язку з їх відповідністю критеріям речових доказів, визнано такими у процесуальний спосіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України, речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови про визнання та прилучення речових доказів до кримінального провадження від 21 грудня 2019 року, автомобіль марки УАЗ зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , чотири пожежні шланги діаметром 150 мм, довжиною 20 м кожен, металевий шрайбер, два сачки, дві металеві палки по два метри кожна передано на зберігання до Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області.

У свою чергу, 23 грудня 2019 року слідчий, з метою збереження речових доказів, звернувся до слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області з клопотанням про арешт вказаного майна.

Так, ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 грудня 2019 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на автомобіль марки УАЗ зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , чотири пожежні шланги діаметром 150 мм, довжиною 20 м кожен, металевий шрайбер, два сачки, дві металеві палки по два метри кожна та залишено на зберіганні в Дубровицькому ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області із забороною права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Зважаючи на той факт, що в ході проведення досудового розслідування жодній особі не було повідомлено про підозру, а строки досудового розслідування, визначені статтею 219 КПК України, закінчилися, постановою заступника начальника СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 22 грудня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000617 від 21 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України закрито на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У вказаній постанові заступник начальника СВ зазначив, що вилучене під час огляду місця події майно залишити на зберіганні в Дубровицькому ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області до вирішення прокурором питання про зняття арешту та конфіскації в дохід держави.

Відповідно до висновку начальника СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 від 22 грудня 2020 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000617 від 21 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, закрито на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України обґрунтовано і підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження немає.

Варто зауважити, що згідно із законодавством України усі транспортні засоби повинні бути зареєстровані.

При цьому, на зареєстровані транспортні засоби видаються номерні знаки.

Тому виданий державний номерний знак це, насамперед, ідентифікація автомобіля та його власника.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000617, власник вилученого під час огляду місця події 21 грудня 2019 року автомобіля марки УАЗ, зеленого кольору, з наявними номерними знаками НОМЕР_1 , в ході проведення досудового розслідування слідчим не встановлювався, про що свідчить відсутність будь-яких звернень до компетентних органів з приводу надання інформації по даному автомобілю.

За змістом п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України на який посилається у своєму клопотанні прокурор, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

З аналізу вказаної норми КПК України чітко вбачається, що лише після невстановлення власника (законного володільця) майна, таке майно переходить у власність держави.

Тому питання щодо вирішення долі автомобіля марки УАЗ, зеленого кольору, з наявними номерними знаками НОМЕР_1 , як речового доказу, у відповідності до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, шляхом передачі у власність держави, до встановлення його належності певній особі, є передчасним.

Заразом, варто зважати і той факт, що на речові докази у кримінальному провадженні №0000617, а саме автомобіль марки УАЗ зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , чотири пожежні шланги діаметром 150 мм, довжиною 20 м кожен, металевий шрайбер, два сачки, дві металеві палки по два метри кожна, ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 грудня 2019 року, накладено арешт.

Встановлено, що на момент звернення прокурора до суду з даним клопотанням, питання скасування арешту з всього вищезазначеного майна, не вирішено.

Згідно з пунктом 6 Загальних положень Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104, у разі закриття слідчим, дізнавачем, прокурором кримінального провадження питання про речові докази вирішується у відповідній постанові слідчого, дізнавача, прокурора.

Відповідно до ч. 6 ст. 284 КПК України, копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Пунктом 11.16 наказу Офісу Генерального прокурора "Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні" від 30.09.2021 №309 визначено, що прокурор у кримінальному провадженні, здійснюючи процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, відповідно до вимог законодавства, зокрема, вживає заходів, передбачених статтями 96-1, 96-2 КК України, статтями 100, 170-174 КПК України, щодо забезпечення спеціальної конфіскації, а також вирішення долі вилучених та арештованих речей і документів у разі закриття кримінального провадження.

Заразом, прокурор у кримінальному провадженні наділений повноваженнями скасовувати незаконні або необґрунтовані рішення слідчих, дізнавачів, а у разі згоди з прийнятим рішенням про закриття кримінального провадження робити відмітку про його законність і обґрунтованість на копії відповідної постанови, яку долучати до наглядового провадження ( пункти 11.8 та 11.9 наказу).

Втім, прокурором, незважаючи на непроведення слідчим відповідних слідчих дій в ході досудового розслідування спрямованих на встановлення особи, якій належить вилучене майно, зокрема автомобіль, постанова слідчого про закриття кримінального провадження не скасована, як незаконна чи необґрунтована.

Про обізнаність винесення вказаної постанови органу прокуратури, свідчить наявний у матеріалах кримінального провадження супровідний лист слідчого від 23 грудня 2020 року про направлення постанови про закриття кримінального провадження №0000617.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Так, статтею 174 КПК України передбачено порядок скасування арешту майна.

Зокрема, ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Окрім того, законодавець у ч. 3 ст. 174 КПК України, наділяє правом скасування арешту і прокурора одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження, що, відповідно, прокурором вчинено не було.

З наведеного вище слідує, що формальне проведення досудового розслідування, призводить до порушення прав невстановленого слідчим власника вилученого майна та, як наслідок, неможливість такої особи звернутися з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Водночас, у справах "Бакланов проти росії», "Фрізен проти росії", ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Водночас слід зауважити, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття "суд" та "слідчий суддя", визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх.

Виходячи із визначення терміну "слідчий суддя" в п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому законом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.

У даному кримінальному провадженні досудове розслідування вже не здійснюється, а тому слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо здійснення судового контролю цього кримінального провадження.

Відповідні висновки щодо застосування норм права сформульовані у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2020 року у справі № 234/17070/19.

Отож, зважаючи на вищевикладене, у даному випадку ухвала постановляється саме судом, а не слідчим суддею, який визначений згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 25 липня 2023 року.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про надання дозволу на передачу у дохід держави речових доказів у кримінальному провадженні №0000617 від 21 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України не підлягає задоволенню, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 26, 100, 170-174, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання начальника Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про надання дозволу на передачу у дохід держави речових доказів у кримінальному провадженні за №0000617 від 21 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Голова Дубровицького

районного суду

Рівненської області: ОСОБА_1