Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

03 серпня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 21 червня 2023 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні №0000283,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 21 червня 2023 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Костопіль Рівненської області, де проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого,

запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 19 год. до 07 год.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим в справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Прокурор ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить вказане судове рішення скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб.

На обґрунтування цих вимог зазначила, що слідчим суддею не було враховано характеру і ступені тяжкості, суспільної небезпеки цього кримінального правопорушення, особу підозрюваного а також ризиків, передбачених ст.177 КПК. Вказала, що підозрюваний ніде не працює, розлучений, після вчинення інкримінованого йому злочину, залишив місце події, що на думку прокурора дає підстави для висновку про ризик переховування ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також на переконання апелянта існує ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків з метою їх відмови від дачі показань або зміни ними своїх показань.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 щодо безпідставності заявлених вимог та залишення ухвали без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

За приписами ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Визначення терміну «обґрунтованій підозрі» містить рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якого цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

19 червня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Зібрані органами досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Такий висновок колегія суддів вважає правильним.

Разом з цим, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчим суддею за результатами розгляду клопотання не було встановлено наявності ризиків, на які покликалась сторона обвинувачення. Однак апеляційний суд з цим висновком не погоджується.

Зокрема, на переконання колегії суддів, на даний час існує ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки він особисто знайомий з цими особами, а тому, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, шляхом вмовлянь або здійснення на них тиску, може схиляти їх до надання показань на свою користь.

Водночас, у ході апеляційного розгляду підтвердилась наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, оскільки ОСОБА_5 проживає зі своїми батьками, які потребують його допомоги, сплачує аліменти на утримання дитини, працює у цеху з виготовлення пам`ятників, тобто має постійне джерело отримання доходів.

Прокурор повідомила суд, що за час дії оскарженого запобіжного заходу підозрюваний дотримувався і не порушував покладених на нього обов`язків.

Так, згідно з ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При цьому, як визначено ч.ч.4, 5 ст.181 КПК, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Прокурором ні під час розгляду клопотання слідчим суддею, ні під час апеляційного розгляду, не було доведено, що домашній арешт з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, у тому числі обов`язку утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленому ризику.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» домашній арешт, з урахуванням його ступеня та інтенсивності, вважається позбавленням волі за змістом статті 5 Конвенції.

Таким чином, колегія суддів на даному етапі досудового розслідування, не вбачає підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого виду запобіжного заходу, а, з урахуванням обставин кримінального провадження та особи підозрюваного, вважає, що домашній арешт в умовах контролю з боку працівників правоохоронних органів, здатен запобігти встановленому ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 . Тому підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора та скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 21 червня 2023 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_4 без задоволення.

Ця ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3