Справа № 489/4270/23
Кримінальне провадження №1-кс/489/1316/23
УХВАЛА

21 вересня 2023 р. м.Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, у кримінальному провадженні № 0000937 від 27.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у його вчиненні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецька, громадянки України, із повною загальною середньою освітою, офіційно непрацюючої, не одруженої, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей, зі слів не має жодного зареєстрованого місця проживання, мешканка АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

з участю прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом нанесення ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень 26.07.2023 близько 22:00 год. біля будинку № 20 на вул. Миколаївській у м. Миколаєві. До суду надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з наявністю передбачених ст. 177 КПК України ризиків того, що вона може переховуватися від органу досудового розслідування та суду та впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрювана та її захисник заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи можливим застосувати більш м`який запобіжний захід. При цьому підозрювана підтвердила факт нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому в ході сварки з останнім. Пояснила, що протягом 4 років мешкає за даною адресою, має соціальні зв`язки в м. Миколаєві, а саме брата, який мешкає в селище М. - Погорілове. сама працює неофіційно протягом цього строку на продовольчому ринку. Вказала, не має жодного зареєстрованого місця проживання, що винаймає дане житло не у власника, а у наймача даної квартири. Захисник підтвердив це, пояснивши, що на його прохання володілець квартири відмовився особисто підтвердити факт проживання з його дозволу ОСОБА_3 або надати будь-які документи на це житло. Підозрювана не заперечувала, що вживає психотропні речовини, але на час вчинення злочину, під їх впливом не була.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Обґрунтованість підозри підтверджується протоколами допиту потерпілого, який є колишнім чоловіком підозрюваної, самої підозрюваної, яка вину не заперечувала, довідкою про госпіталізацію потерпілого.

27.07.2023 ОСОБА_3 затримана у порядку ст. 208 КПК України та 27.07.2023 їй вручено підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення,

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Вказаний прокурором ризик можливого впливу підозрюваної на потерпілого не обґрунтований: з матеріалів провадження та викладу фактичних обставин вбачається, що обидва не спростовують наявну версію подій, зібрані інші об`єктивні докази, які не суперечать цій версії.

З приводу ухилення від суду таке можливе, оскільки підозрювана обвинувачується у вчинення тяжкого злочину. Проте місце проживання підозрюваної в АДРЕСА_1 стороною обвинувачення не спростовується, додана довідка з характеристикою ДОП вказує на таке місце проживання ОСОБА_3 , характеризує підозрювану посередньо, констатує відсутність будь-яких скарг на її поведінку та притягнень до адміністративної відповідальності тощо. Тому сама по собі тяжкість злочину не може слугувати підставою для застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу.

Неможливість застосування домашнього арешту ґрунтується виключно на невідомості підстав проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 .

Але це знову не може бути підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Аргументи про звернення ОСОБА_3 до лікаря нарколога також не можуть бути підставою для її ізоляції, оскільки раніше вона не судима та поліція раніше жодної компрометуючої інформації стосовно неї не мала.

Через недоведеність можливості застосування домашнього арешту, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 особисте зобов`язання на строк до закінчення досудового розслідування, обмеживши, зокрема, її спілкування з потерпілим.

Резолютивна частина

Змінити запобіжний захід ОСОБА_3 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, зобов`язавши її прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, а також з покладанням на неї обов`язків строком до 28.10.23 включно, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця перебування;

- прибувати до слідчого у кримінальному провадженні із періодичністю 1 раз на тиждень;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 (окрім вчинення процесуальних дій);

В разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Суддя ОСОБА_1