Справа № 369/5830/23
Провадження №1-кс/369/1302/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000924 від 16.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000924 від 16.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Своє клопотання мотивував тим, що 23.03.2023 року слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 було розглянуто клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000924 від 16.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За наслідками розгляду вищевказаного клопотання, Києво-Святошинським районним судом Київської області по справі номер № 369/3815/23 було винесено ухвалу від 23.03.2023 року, якою слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 постановив клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000924 від 16.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити та накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду від 15.03.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 17:15 год 15.03.2023 року по 17:33 год 15.03.2023 року, а саме: автомобіль «ГАЗ-53» д.н.з НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 та 4,8 кубів деревини шляхом тимчасового позбавлення їх власників права розпорядження, користування цим майном та його відчуження.

31.03.2023 року постановою старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 прийнято рішення про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000924 від 16.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим відпала потреба в застосуванні заходу у вигляді накладення арешту на автомобіль «ГАЗ-53» д.н.з НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 та 4,8 кубів деревини.

На підставі вище наведеного, ОСОБА_3 просив слідчого суддю скасувати арешт накладений на автомобіль «ГАЗ-53» д.н.з НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 та 4,8 кубів деревини.

Заявник та слідчий у судове засідання не з`явилися.

Згідно вимог ч. 1 ст. 107 КПК України, застосування технічних засобів фіксування судового розгляду даного питання не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000924 від 16.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.03.2023 року по справі № 369/3815/23 клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000924 від 16.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задоволено. Накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду від 15.03.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 17:15 год 15.03.2023 року по 17:33 год 15.03.2023 року, а саме: автомобіль «ГАЗ-53» д.н.з НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 та 4,8 кубів деревини шляхом тимчасового позбавлення їх власників права розпорядження, користування цим майном та його відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти російської федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 року по справі «Фрізен проти російської федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21.02.1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

З огляду на викладене та враховуючи той факт, що кримінальне провадження № 0000924 від 16.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрито, не вбачається потреби, яка б виправдовувала такий ступінь втручання у права і свободи особи, яка володіє вказаним майном на законних підставах. Розумність та співрозмірність обмеження права власності законного власника вказаного майна суперечить завданням кримінального провадження. Зазначений захід забезпечення кримінального провадження порушує права заявника, оскільки призводить до надмірного обмеження прав, тому вказаний арешт підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 64-2, 131, 170, 174 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000924 від 16.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 від 23.03.2023 року на майно, вилучене в ході огляду від 15.03.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 17:15 год 15.03.2023 року по 17:33 год 15.03.2023 року, а саме: автомобіль «ГАЗ-53» д.н.з НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 та 4,8 кубів деревини.

Зобов`язати уповноваженого слідчого ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області повернути ОСОБА_3 автомобіль «ГАЗ-53» д.н.з НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 та 4,8 кубів деревини.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1