справа № 620/1003/18
провадження № 1-кп/952/5/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2023 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Зачепилівка Харківської області в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000039 від 26.07.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, освіта вища, працюючого на посаді інспектора СРПП Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, маючого спеціальне звання - капітан поліції, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

ОСОБА_4 , якого наказом начальника ГУНП в Харківській області № 422 о/с від 07.07.2017, назначено інспектором СРПП Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП України в Харківській області, будучи працівником правоохоронного органу та службовою особою з владними повноваженнями, виконуючи свої професійні обов`язки, діяв у порушення вимог ст.ст. 28,29 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» та функціональних обов`язків, а саме: перевищив службові повноваження, що супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Так, 17.04.2018 до Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП України в Харківській області від оператора «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , керуючи трактором у нетверезому стані, в`їхав у будинок на подвір`ї.

У період часу з 17 год. 07 хв. до 17 год. 43 хв. 17.04.2018 ОСОБА_4 , разом з співробітниками Зачепилівського ВП, проводили заходи щодо перевірки інформації, яка була викладена у заяві ОСОБА_7 .

Після завершення перевірки ОСОБА_4 та інспектор СРПП Зачепилівського ВП ОСОБА_8 запросили ОСОБА_6 до службового автомобіля «Рено Дастер», для подальшого слідування на медичний огляд. Знаходячись в автомобілі ОСОБА_4 разом з інспектором ОСОБА_8 нанесли ОСОБА_6 не менше 10 ударів в область тулуба та голови, за начебто відмову зізнатися про місцезнаходження грошових коштів. При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 погрожували у подальшому ОСОБА_6 тим, що насильницькі дії стосовно нього вони будуть застосовувати до того часу, поки той не передасть їм частину грошей.

Своїми насильницькими діями ОСОБА_4 та ОСОБА_8 спричинили ОСОБА_6 тупу травму грудної клітини із закритим переломом ребра по передньо-паховій лінії зі зміщенням, що відповідно до висновку експерта № 09-2618/2018 від 10.07.2018 відноситься до середніх тілесних ушкоджень.

У зв`язку із зазначеним, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 365 КК України як перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, яке супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

В обвинувальному акті зазначено, що протиправні насильницькі дії відносно потерпілого ОСОБА_6 вчиняв ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 , однак обвинувачення пред`явлено лише ОСОБА_4 , тому питання причетності ОСОБА_8 до даного кримінального правопорушення судом не вирішувалось.

Суд, заслухавши доводи сторін з боку сторони обвинувачення та сторони захисту, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до наступного.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, не визнав, цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 не визнав та пояснив, що станом на 17.04.2018 він працював інспектором СРПП Зачепилівського ВП Краноградського ВП ГУ НП України в Харківській області. Від оператора «102» на службовий планшет надійшло повідомлення, що в с. Новоселівка Зачепилівського району Харківської області місцевий мешканець ОСОБА_6 керуючи трактором в п`яному стані руйнує власне домоволодіння. В той час в групі було троє поліцейських, він - ОСОБА_4 , водій ОСОБА_9 та старший групи ОСОБА_10 , за рішенням якого в групу взяли інспектора Зачепилівського ВП ОСОБА_8 . Обвинувачений пояснив, що коли їхали в автомобілі, то зайняли місця згідно тактичних вказівок - ОСОБА_10 сидів на передньому пасажирському сидінні, він сидів на задньому пасажирському сидінні позаду нього, а ОСОБА_8 сидів за водієм. Коли приїхали в с. Новоселівка, то ОСОБА_6 вже не керував трактором, а сидів на вулиці на лавочці разом з ОСОБА_11 , який побачивши працівників поліції пішов додому. ОСОБА_4 пояснив, що до них вийшла дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , яка почала їм розповідати про пошкодження які були спричинені її чоловіком з використанням трактора МТЗ-80, а саме: зруйнована стіна житлового будинку та сараю для тримання худоби, погнуті ворота гаражу, пошкоджений об електроопору тракторний причіп. ОСОБА_7 пояснила, що після її сварки з чоловіком, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, останній забрав з будинку гроші в сумі 1000 доларів США та 7000 грн., завів трактор та почав ним руйнувати будівлі, а також переслідувати її. На її крики та крики дітей позбігались сусіди та одному з них вдалося зірвати паливну шлангу в результаті чого трактор перестав працювати. ОСОБА_4 вказав, що ОСОБА_10 почав приймати заяву від ОСОБА_7 , а він почав писати з її слів пояснення для подальшого складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_6 . Після написання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП було вирішено відвезти ОСОБА_6 до Зачепилівської ЦРЛ для встановлення факту вживання алкогольних напоїв та можливого надання медичної допомоги. Обвинувачений пояснив, що залишався сидіти справа на задньому сидінні, потерпілий, на запрошення присісти до автомобіля, сів через ліві двері впритул до нього та завдав удар ліктем по тулубу. З метою недопущення таких подальших дій було вирішено застосувати спецзасіб «кайданки». ОСОБА_8 витягнув потерпілого з автомобіля та з допомогою ОСОБА_10 та ОСОБА_9 одягли кайданки на руки ОСОБА_6 , які завели за спину відповідно до інструкції. Після цього ОСОБА_6 посадили на заднє сидіння між працівниками поліції та поїхали до Зачепилівської ЦРЛ, по дорозі ніде не зупинялись. На додаткові запитання обвинувачений пояснив, що коли потерпілому вдягали кайданки, то він перебував в положенні «напівлежачи-напівсидячи», і в цей час до нього декілька раз підбігла його дружина та завдавала декілька ударів ногами останньому по тулубу. Крім дружини ніхто ударів не наносив.

Також обвинувачений вказав, що під час досудового розслідування вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ніколи не визнавав. Вважає, що пред`явлене обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки досудове розслідування було проведено поверхнево та не об`єктивно, доказів його винуватості не має, під час досудового розслідування було порушено його право на захист, тому просить суд винести справедливе рішення.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні наполягала на тому, що стороною обвинувачення не здобуто і не надано суду будь-яких допустимих доказів винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому у провину діяння. Вважає пред`явлене обвинувачення таким, що ґрунтується виключно на припущеннях, посилаючись при цьому на те, що деякі докази збиралися з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України, а відтак є недопустимими. Так, час проведення слідчого експерименту співпадає з часом пред`явлення осіб поліцейських для впізнання за фотознімками, хоча проведений одним і тим самим слідчим за участі потерпілого ОСОБА_6 , пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками відбувалось з ксерокопій поганої якості.

Допитані за ініціативою сторони обвинувачення свідки пояснили суду наступне.

Свідок ОСОБА_10 , вказав, що працює в Зачепилівському ВП в секторі реагування. 18.04.2018 він перебував на чергуванні у добовому наряді. Того дня на службу «102» приблизно після обіду, надійшло два повідомлення, що ОСОБА_6 , мешканець с. Новоселівка Зачепилівського району власним трактором зруйнував житловий будинок та переслідував власну дружину. Екіпаж в складі чотирьох працівників поліції виїхав для реагування за даними викликами. По приїзді на місце події було встановлено, що ворота на територію домоволодіння відкриті, зруйнована повністю стіна житлового будинку, пошкоджено стіну сараю та ворота гаража, пошкоджений причеп стояв на вулиці, а сам трактор стояв ушкоджений у дворі. ОСОБА_7 , яка викликала поліцію, вказала на чоловіка ОСОБА_6 який перебував в стані тяжкого алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно по відношенню до своєї дружини та працівників поліції. Крім того біля домоволодіння були сусіди, які припиняли протиправні дії ОСОБА_6 . Жінка та сусіди надали пояснення і ОСОБА_6 було запрошено до службового автомобіля для проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_6 відмовився це робити, тому його примусово посадили до салону авто між двох працівників поліції. У зв`язку з агресивною поведінкою по відношенню до працівників поліції, було вирішено застосувати спецзасіб «кайданки». Під час застосування кайданок, дружина ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ногами завдавала удари по тулубу свого чоловіка, чому намагались запобігти працівники поліції. В подальшому ОСОБА_6 був доставлений до Зачепилівської ЦРЛ, де лікар ОСОБА_12 провів огляд на факт вживання алкогольних напоїв, на запитання лікаря щодо будь яких тілесних пошкоджень ОСОБА_13 повідомив про їх відсутність. Після огляду лікарем ОСОБА_6 було доставлено в приміщенні поліції, де працівником поліції ОСОБА_4 відносно останнього було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. На запитання головуючого свідок повідомив, що коли на задньому сидінні в службовому автомобілі «RENAUIT Daster» знаходяться троє дорослих чоловіків, то на його думку там дуже обмаль міста і тому відсутня можливість наносити удари, які були б причиною перелому ребра у ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_8 пояснив що працював на посаді помічника чергового Зачепилівського РВ УМВС України в Харківській області. 18.04.2018 на планшет та службовий комп`ютер надійшли виклики від мешканців с. Новоселівка Зачепилівського району Харківської області про те, що ОСОБА_6 в нетверезому стані на тракторі руйнує своє подвір`я та переслідує дружину. За вказівкою начальника сектору ОСОБА_10 був включений в групу, яка виїхала за викликом. Коли прибули на місце, то побачили, що на вилиці, біля подвійної електроопори, стоїть пошкоджений тракторний причіп, таке як вдарений об цю опору. Були наскрізь відчинені ворота і видно було серед двору пошкоджений трактор, вивалену стіну будинку. ОСОБА_6 в цей час знаходився на вулиці та побачивши працівників поліції почав неадекватно себе поводити, висловлюватись нецензурною лайкою в адресу дружини та працівників поліції. Після прийняття письмової заяви від ОСОБА_7 про дії її чоловіка, було вирішено доставити ОСОБА_6 до Зачепилівської ЦРЛ для медичного огляду на стан сп`яніння. Однак ОСОБА_6 почав розмахувати руками, що на думку працівників поліції погрожувало їх здоров`ю і тому було вирішено застосувати спецзасіб «кайданки». Потім ОСОБА_6 був поміщений на заднє сидіння службового автомобіля, де зліва від нього сів свідок, а справа ОСОБА_4 . На запитання захисника свідок повідомив, що коли на ОСОБА_6 одягали кайданки, то його дружина ОСОБА_7 декілька разів підбігала до них з метою завдати удари ногами по тулубу чоловіка, чому свідок намагався зашкодити, але декілька ударів вона все одно завдала. Крім дружини ніхто удари не завдавав. Додатково повідомив, що в службовому автомобілі на задньому сидінні дуже мало міста для трьох дорослих чоловіків. На запитання представника потерпілого ОСОБА_8 повідомив, що вони особисто факту керування трактором саме ОСОБА_6 не бачили.

Свідок ОСОБА_9 вказав, що є працівником поліції і 17.04.2018 під час патрулювання району на службовий планшет надійшло повідомлення, що в с. Новоселівка Зачепилівського району ОСОБА_6 руйнує домоволодіння. По приїзду на місце пригоди на службовому автомобілі разом з працівниками поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , побачили, що ОСОБА_6 сидів за двором разом з ОСОБА_11 , вони перебували в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 повідомив, що всі руйнування було зроблено ним за допомогою трактора після сварки з дружиною. В подальшому було встановлено коло свідків і з їх слів записано пояснення того, що вони бачили. Після складання протоколу посадили ОСОБА_6 на заднє сидіння між працівниками поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .. ОСОБА_6 , зі слів ОСОБА_4 , завдав йому удар. З метою недопущення повторних протиправних дій було вирішено застосувати спецзасіб «кайданки» до ОСОБА_6 . Коли на останнього вдягали кайданки, ОСОБА_7 ногами завдавала удари по тулубу останнього, більше ударів ніхто не завдавав. В подальшому ОСОБА_6 був доставлений до Зачепилівської ЦРЛ, де черговим лікарем було встановлено, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. В результаті на ОСОБА_6 було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_11 вказав, що 17.04.2018 він повертався із с. Климівка Карлівського району Полтавської області, куди ходив придбати горілку. Коли проходив мимо двору ОСОБА_6 , то останній сидів за двором на лавочці та гукнув його. Свідок вказав, що запропонував ОСОБА_6 вжити горілку, яку він придбав, на що останній погодився. Коли вони вжили пляшку горілки, то приїхала ОСОБА_7 , яка почала скандалити з чоловіком і викликала поліцію. Коли приїхали працівники поліції, то свідка попрохали піти додому. Свідок додав, що через два-три дні після вказаної події приходив у гості до ОСОБА_6 і побачивши, що у останнього рухи викликають неприємне відчуття, запитав що з ним трапилось, на що останній показав спину, на якій були синці в області нирок та повідомив, що його побили працівники поліції.

Свідок ОСОБА_7 , будучи попередженою про відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, намагаючись ввести суд в оману пояснила, що 17.04.2018 зранку їздила до лікарні в с. Новоселівка, де її внутришньовенно вводили ліки, коли вона перед обідом повернулась додому, то побачила, що будинок зруйновано, а чоловік разом з ОСОБА_11 сидить на лавочці за двором. Між ними виник конфлікт і вона викликала поліцію, працівники поліції приїхали не відразу, а після 15 години, без дозволу зайшли на територію приватного домоволодіння та почали все фотографувати, вимагали ОСОБА_6 надати документи на трактор та посвідчення на право керування, хоча він в той час трактором не керував. На запитання прокурора свідок повідомила, що їй невідомо, що відбулось на подвір`ї, чоловік їй не повідомив. Трактор, який є у них у власності, в той час був поломаний, у нього були пошкоджені колеса. Свідок пояснила, що з особистого мобільного телефону з метою виклику працівників поліції зателефонувала на службу «102», однак її виклик потрапив до служби «102» Полтавської області, так як їх будинок знаходиться на межі Харківської і Полтавської області, тому вона відключила виклик. Працівники поліції приїхали можливо не за її викликом, так як їй відомо, що ще хтось здійснював виклик поліції. Після 15 години приїхали 4 працівника поліції, серед яких вона знала лише ОСОБА_9 . Після огляду домоволодіння працівники поліції почали складати адміністративний протокол. В цей час її чоловіка ОСОБА_8 посадив на заднє сидіння до ОСОБА_4 та вказав, що необхідно поближче сісти до останнього. Чого чоловіка виштовхнули із салону автомобіля та почали вдягати кайданки вона не знає. В цей час працівники ногами наносили її чоловікові удари та вдягли кайданки, а ОСОБА_4 завдав удар дубинкою по спині. Після цього його посадили до поліцейського автомобіля та повезли до Зачепилівської ЦРЛ. ОСОБА_7 вказала, що після медичного огляду її чоловіка до середини ночі тримали у відділенні поліції, звідки його забрав рідний брат. Коли чоловік вранці повернувся додому у нього були синці зліва на спині, на лівій нозі та лівій руці, про які він повідомив, що вони були спричинені йому ОСОБА_4 .. Через три-чотири дні, серед ночі стан здоров`я чоловіка погіршився і тому свідок вимушена була викликати швидку допомогу. На ранок після огляду фельдшером швидкої допомоги, вона з чоловіком поїхали до Зачепилівської ЦРЛ та зробили рентген грудної клітини, який показав перелом ребра.

На запитання захисника ОСОБА_5 свідок ОСОБА_7 повідомила, що під час дзвінка до поліції вона ніякої інформації не вказувала і працівники Зачепилівського ВП приїхали на її думку за викликом іншої особи. На запитання щодо написання 24.04.2018 заяви в поліції щодо непритягнення ОСОБА_6 до відповідальності по факту пошкодження будинку свідок повідомила, що в поліції була, однак про що було викладено в її заяві не пам`ятає. На запитання що було нею написано в заяві та поясненнях 17.04.2018 свідок також зазначила, що не пам`ятає, з чиїх слів поліція писала пояснення щодо події їй не відомо, вона підписала пояснення навіть не прочитавши. Свідок вказала, що 25.09.2018 в приміщенні обласної прокуратури Харківської області вона була допитана слідчим ОСОБА_14 , була попереджена про кримінальну відповідальність і давала правдиві покази. Під час допиту повідомляла слідчому, що завдавала декілька ударів чоловіку, коли він лежав на землі біля поліцейського автомобіля. Також свідок підтвердила, що дійсно її чоловік забрав 1000 доларів США та 7000 грн., які вона в подальшому найшла у сусідів. Свідок, під час продовження допиту в судовому засіданні, після нагадування про попередження про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів змінила свої першочергові покази дані в судовому засіданні і пояснила, що перебувала вдома, коли її чоловік трактором руйнував будинок та інші будівлі, в цей час він перебував в стані алкогольного сп`яніння, в подальшому ОСОБА_15 пошкодив трактор і він зупинився. Пояснила, що дійсно завдала ногами декілька ударів по тулубу чоловіка коли на нього одягали кайданки.

На запитання потерпілого свідок ОСОБА_7 повідомила, що бачила як ОСОБА_4 , коли ОСОБА_6 саджали в автомобіль, один раз дубинкою вдарив останнього по спині.

В судовому засіданні, за клопотанням потерпілого ОСОБА_6 , був допитаний в якості свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що працював фельдшером Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф на той час Зачепилівського району. Щодо виклику до потерпілого ОСОБА_6 повідомив, що пам`ятає потерпілого лише тому, що останній трактором намагався знищити будівлі. Приблизно в період з 21 по 23 квітня 2018 року, точної дати не пам`ятає, вночі надійшов виклик в с.Новоселівка Зачепилівського району. Коли прибули за вказаною адресою, то він обстежував потерпілого, який скаржився на погане самопочуття, біль у ребрах. Зі слів потерпілого тілесні ушкодження йому спричинили працівники поліції.

Суд враховує, що під час дачі пояснень свідками сторони обвинувачення, жоден свідок, крім ОСОБА_7 , не вказав на обвинуваченого ОСОБА_4 як на особу, яка завдала удар дубинкою по спині потерпілого в результаті якого можливо було спричинено тупу травму грудної клітини з закритим переломом ребра по передньо-пахвовій лінії зі зміщенням. Однак суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_7 щодо завдання ОСОБА_4 удару дубинкою, так як остання є дружиною потерпілого, неодноразово міняла покази як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду щодо кількості ударів та осіб які наносили удари її чоловікові.

Аналізуючи показання свідків сторони обвинувачення, суд вважає, що їх показання не доводять винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 365 КК України, а навпаки свідчать на користь сторони захисту щодо його невинуватості.

Допитані за клопотання сторони захисту свідки пояснили наступне.

Так, свідок ОСОБА_12 , пояснив, що 17.04.2018 він був черговим лікарем Зачепилівськогої ЦРЛ, до якої був доставлений ОСОБА_6 для медичного огляду на стан сп`яніння. Під час огляду, після проведення тесту на стан сп`яніння, було встановлено, що ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння, вів себе агресивно. При візуальному огляді пошкоджень не було, жодних скарг на стан здоров`я не надходило. Під час огляду ОСОБА_6 перебував в кайданках, оскільки, як пояснили працівники поліції, під час затримання поводив себе агресивно, вчиняв опір. Крім того йому відомо зі слів працівників поліції, що ОСОБА_6 трактором розбив пів житлового будинку.

Свідок ОСОБА_17 вказав, що 18.04.2018 він разом з дружиною знаходився у себе у дворі, коли почули якийсь гуркіт та крики, вийшовши на вулицю вони побачили, що біжать діти ОСОБА_6 , які сказали, що батько трактором намагається зруйнувати будинок. Вони одразу побігли до домоволодіння, де мешкає родина ОСОБА_18 , та побачили, що завалено пів стіни сараю, пів стіни будинку, іншу частину ОСОБА_6 трактором намагається зруйнувати далі. Потім останній почав наздоганяти жінку трактором, виїхав за нею на вулицю, де причепом зачепився за електроопору, внаслідок чого зруйнував причеп. Заїхавши до двору намагався зруйнувати гараж, однак ОСОБА_15 зірвав з паливного насосу шланг, внаслідок чого трактор через незначний проміжок часу перестав працювати. Після цього ОСОБА_6 , який на думку свідка був в стані алкогольного сп`яніння, ледве виліз з трактора та почав ображати сусідів. Свідок вказав, що коли ОСОБА_6 припинив руйнувати подвір`я, він разом з дружиною та ОСОБА_15 залишили подвір`я та повернулись до себе до двору, де сіли на вулиці на лавці. Він бачив, як через деякий час приїхали працівники поліції та почали щось писати. ОСОБА_6 в цей час сидів на землі біля автомобіля і скориставшись цим, його дружина ОСОБА_7 декілька разів підбігала до нього та ногами наносила удари по тулубу останнього. Свідок додав, що крім дружини, ударів по тулубу ОСОБА_6 ніхто не завдавав.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що проживає метрів за 300 до домоволодіння ОСОБА_6 17.04.2018 у другій половині дня почув крики, вийшов на вулицю та побачив сина ОСОБА_6 який кричав, що батько руйнує подвір`я. Схопивши велосипед він якнайшвидше поїхав до подвір`я ОСОБА_19 з метою запобігти подальшим руйнуванням. Приїхавши до домоволодіння останніх він побачив, що трактор виїхав з двору, при цьому зачепився причепом за електроопору, не зупинившись поїхав далі і заїхав у двір з іншої сторони. В цей час стіна в будинку вже була зруйнована, однак ОСОБА_6 знов намагався ще дужче її зруйнувати, на прохання припинити не реагував. Свідок вказав, що скориставшись можливістю підбіг до трактора та зірвав паливний шлаг, пропрацювавши деякий час трактор зупинився. ОСОБА_6 , який як вважає свідок, перебував в стані алкогольного сп`яніння, виліз з трактора та почав сваритись із своєю жінкою та намагався її вдарити, ОСОБА_17 заступився за неї. Після цього він разом з ОСОБА_17 та його дружиною залишили подвір`я та пішли по домівках. Хвилин через 30 проїхав службовий автомобіль поліції, він вийшов на вулицю і побачив, що поліцейські зайшли ненадовго на подвір`я, після чого почали щось писати. Але невдовзі почулись крики і свідок побачив, що ОСОБА_6 повалили на землю і, як зрозумів свідок, наділи кайданки. Свідок вказав, що в цей час до нього підбігала жінка та ногами завдавала удари, поліцейські ударів не завдавали.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні вказала, що мешкає поряд з ОСОБА_6 . В середині квітня 2018 року вони з чоловіком, який на даний час помер, перебували у себе вдома коли почули чиїсь крики, вийшовши на вулицю побачили дітей ОСОБА_6 , які гукали на допомогу. Вона, її чоловік, ОСОБА_17 , ОСОБА_15 побігли до домоволодіння родини ОСОБА_6 , на території якого побачили зруйновану стіну сараю, житлового будинку, але ОСОБА_6 на тракторі продовжував їздити по подвір`ю та руйнувати будівлі. ОСОБА_15 зміг вирвати паливний шланг внаслідок чого трактор зупинився. Коли ОСОБА_6 виліз з трактора, то мав нечітку ходу. Коли приїхали працівники поліції ОСОБА_7 запросила її і свідок нетривалий час була присутня під час складання протоколу, в цей період ніхто не завдавав ударів ОСОБА_6 . Свідок додала, що за проханням ОСОБА_7 телефонувала на службу «102» та повідомляла про вищевказану подію.

Аналізуючи показання свідків сторони захисту суд приходить до висновку, що всі вони послідовні, співпадають між собою в часі та порядку відбуття подій, підтверджують неадекватну поведінку потерпілого, який своїми діями руйнував спільне сумісне майно. Декілька свідків підтвердили факт нанесення ударів саме дружиною, що підтверджується показами самої ОСОБА_7 .

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, стороною обвинувачення були надані досліджені судом докази.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.04.2018 до Зачепилівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області 24.04.2018 надійшла заява від ОСОБА_6 щодо нанесення йому тілесних ушкоджень працівниками поліції.

В дослідженій в судовому засіданні заяві до Зачепилівського відділу Первомайської місцевої прокуратури від 24.04.2018 ОСОБА_6 пояснює, що 17.04.2018 працівниками поліції Зачепилівського РВ його було притягнуто до відповідальності за ст..130 КУпАП, однак зазначив, що алкогольні напої в той день взагалі не вживав, трактором не керував, будинок перебував в аварійному стані та потребував ремонту й тому порушився. Факт сварки з жінкою ОСОБА_6 підтвердив, але підстав не вказав. Зазначив, що дійсно ненавмисно зачепив працівника поліції, який разом з групою приїхав за викликом дружини. Після цього його повалили на землю та почали бити. При цьому потерпілий посилається на те, що даний факт можуть підтвердити свідки, але прізвищ не вказав. ОСОБА_6 вказав, що працівники поліції по дорозі до Зачепилівської ЦРЛ зупиняли автомобіль, витягали його з салону та продовжували побиття вимагаючи грошові кошти, які начебто він забрав з дому, про які гроші ішла мова він не розумів, під час побиття втрачав свідомість, коли приходив до тями то запам`ятав, як працівники поліції йому заливали горілку.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 22.04.2018, зареєстрованого в ЖЄО № 437, ОСОБА_6 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно зі ст..383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, просить прийняти міри до працівників поліції, які 17.04.2018 о 17.00 годині нанесли йому тілесні ушкодження. Очевидці вчинення кримінального правопорушення не зазначені.

Відповідно до копії рапорту старшого інспектора чергового СРПП Зачепилівського ВІ, зареєстрованого 17.04.2018 за № 415 до ЧЧ Зачепилівського ВП надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що до оператора «102» Полтавської області звернулась невідома особа та повідомила, що 17.04.2018 в АДРЕСА_2 , її чоловік щойно у нетверезому стані, в`їхав на тракторі у будинок, пошкодив його. На МП направлено ГРПП.

До вищевказаного рапорту долучено, зареєстрований за аналогічним номером протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, прийнятий від ОСОБА_7 , яка будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі ст.383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, вказує на те, що 17.04.2018, близько 16.00 год., її чоловік ОСОБА_6 , перебуваючи у нетверезому стані, трактором зруйнував частину спільного будинку, а також забрав гроші в сумі 1000 доларів США і близько 7000 грн. Очевидцем вчинення кримінального правопорушення зазначено ОСОБА_20 .

Відповідно до копії заяви ОСОБА_7 до Зачепилівського ВП від 23.04.2018 остання підтверджує факт, що її чоловік ОСОБА_6 в нетверезому стані в`їхав на тракторі в будинок, однак просить додаткову перевірку не проводити у зв`язку з мирним врегулюванням конфлікту.

В електронному рапорті від 17.04.2018 зазначено, що для перевірки повідомлення на місце події в с. Новоселівка була направлена група реагування в складі - ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 . Було встановлено, що чоловік заявниці ОСОБА_6 , перебуваючи в нетверезому стані, трактором зруйнував частину спільного будинку, а також забрав з дому гроші в сумі 1000 доларів США та близько 7000 грн.

Згідно копії рапорту інспектора СРПП ОСОБА_4 , ОСОБА_6 від дачі письмових пояснень відмовився.

Копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 34 від 17.04.2018, лікарем ОСОБА_12 під час огляду ОСОБА_6 встановлено, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Даний висновок ОСОБА_6 не оскаржував.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 026980 від 17.04.2018, складеного відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній керував трактором МТЗ 80, номерний знак НОМЕР_1 , який належить його дружині ОСОБА_7 , по вул..Полтавській в с.Новоселівка Зачепилівського району Харківської області в стані алкогольного сп`яніння. Свідками даного правопорушення, пояснення яких додано до протоколу є ОСОБА_7 та ОСОБА_20 . Даний протокол підписаний правопорушником та ним зроблено нерозбірливий запис в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» який в судовому засіданні прочитати не вдалося.

Дослідженою копією акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 34 від 17.04.2018 підтверджується, що було обстежено ОСОБА_6 . Під час огляду лікаря зовнішніх пошкоджень виявлено не було, поведінка останнього визначена як неадекватна, виражався нецензурною лайкою, порушена артикуляція, хода хитка, зі слів ОСОБА_6 вказано, що він вживав алкоголь - горілку. Під час обстеження за допомогою апарату «Алконт» було встановлено вміст алкоголю 2,3 проміле.

Відповідно до висновку експерта № 09-2618/2018 від 25.06.2018 освідуваний ОСОБА_6 судово-медичному експерту повідомив, що 17.04.2018 в с. Новоселівка біля будинку був побитий працівниками поліції. Троє працівників поліції схопили його за руки і викрутили їх назад, повалили на землю, наділи кайданки та били кулаками по тулубу. Потім посадили в автомобіль та почали бити дубинкою та кулаками по спині, животу, долонею по обличчю. Під час дослідження була надана амбулаторна карта Новоселівської амбулаторії, відповідно до якої 19.04.2018 ОСОБА_6 був оглянутий хірургом, крім болі в області грудної клітини зліва у нього скарг не було. На рентгенограммі виявлено перелом 11 ребра зліва. Будь яких інших пошкоджень не виявлено. З врахуванням наданої медичної документації експерт прийшов до висновку, що у ОСОБА_6 мала місце тупа травма грудної клітини з закритим переломом 11 ребра по передньо-пахвовій лінії зі зміщенням, яка утворилась від травматичної дії тупого твердого предмета, за механізмом удара - стиснення, та могла бути отримана не пізніш 19.04.2018.

Постановою Зачепилівського районного суду Харківської області від 01.06.2018 провадження по справі відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення у зв`язку з тим, що вищевказаний протокол був складений зі слів ОСОБА_7 і факту керування транспортним засобом інспектором поліції належним чином не був встановлений. Зазначена постанова суду під час розгляду даного кримінального провадження не має наперед встановленої сили та переваги над іншими доказами та підлягає оцінці на загальних підставах.

В судовому засіданні досліджено чотири протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.09.2018. Місто проведення даної слідчої дії вказано м.Харків, а час проведення всіх чотирьох виконано в період з 11 год. 50 хв. по 12 год. 04 хв. До даних протоколів додано оптичний диск з написом на пакуванні «Опознание ОСОБА_6 Новоселівка Зачепилівський район №0039». Відповідно до переглянутого в судовому засіданні запису там міститься фіксація пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту, останній проведено в с. Новоселівка 12.09.2018 в період часу з 11 год. 40 хв. до 12 год. 00 хв. за участю потерпілого ОСОБА_6 , який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. Відповідно до пояснень потерпілого під час слідчого експерименту до них с другом приїхали 4 співробітника поліції - особа 1 Веклич, особа 2 худий високий, особа 3 рижий, особа 4 кучерявий. ОСОБА_6 під час слідчого експерименту пояснив коли, як і хто йому наносили удари. До даного протоколу додано оптичний диск з написом на пакуванні «Слідча дія, ОСОБА_6 Новоселівка Зачепилівський район 0039»

На підставі ухвали про призначення судово-медичної експертизи слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова, проведено судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_6 , з врахуванням «Висновку експерта» № 09-2618/2018, наданого протоколу допиту потерпілого від 26.04.2018, протоколу додаткового допиту потерпілого від 26.04.2018 та протоколу проведення слідчого експерименту від 12.09.2018, складено висновок експерта № 09-3008/2018 від 21.09.2018, згідно якого у ОСОБА_6 мала місце закрита травма грудної клітини у вигляді переломів 10-11 ребер. Дана травма утворилась внаслідок ударної дії тупого твердого предмету (предметів), індивідуальні особливості діючої поверхні якого не відобразились. Експерт прийшов до висновку, що показання ОСОБА_6 , що викладені у «Протоколі проведення слідчого експерименту» від 12.09.2018, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

Відповідно до доручення у порядку ст.40 КПК України слідчого ОСОБА_14 від 06.09.2018 р №17/1-1739-18, першим пунктом зазначено необхідність витребування з УКЗ ГУ НП в Харківській області фотокарток працівників СРПП Зачепилівського ВП.

До матеріалів кримінального провадження долучено копію адміністративного матеріалу, який досліджено в судовому засіданні і містить крім раніше досліджених документів копії фотографій, зроблених працівниками поліції під час огляду домоволодіння ОСОБА_6 17.04.2018.

Відповідно до відповіді управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Харківської області за наявними даними інформаційної підсистеми реєстрації повідомлень на спецлінію «102» 17.04.2018 о 16.37 год. від оператора служби «102» ГУНП в Полтавській області Груніної надійшло повідомлення про те, що до служби «102» ГУНП в Полтавській області з телефону НОМЕР_2 звернулась громадянка, яка не представилась і повідомила, що щойно за адресою: АДРЕСА_2 , чоловік заявниці, перебуваючи у нетверезому стані, на тракторі в`їхав у будинок, пошкодив його.

На виконання доручення слідчого прокуратури 19.09.2018 надано інформацію на оптичному диску який містить кольорові фото працівників СРПП Зачепилівського ВП, яка була отримана прокуратурою Харківської області лише 24.09.2018

Досліджена характеристика, копія матеріалів з особової справи та витяги з наказів ГУНП в Харківській області стосовно ОСОБА_4 .

Сторона захисту з наданими стороною обвинувачення доказами не погодилась, вказала на недопустимість в якості доказів протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками у зв`язку з порушеннями під час їх проведення.

Суд, вислухавши пояснення сторони захисту, дослідивши надані стороною обвинувачення протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вважає їх недопустим доказом у зв`язку порушенням правил ст. 228 КПК України, які установлюють вимоги до проведення такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання, недотримання яких має наслідком визнання відповідного протоколу недопустимим доказом, тобто таким, що отриманий з порушенням порядку, встановленого КПК. Так, при дослідженні в судовому засіданні встановлено, що всі чотири протоколи містять не кольорові фотокартки, а ксерокопії фотокарток, які різняться між собою розміром, якістю, пропорційністю. Крім того вказані протоколи не містять опису про зовнішній вигляд, прикмети або сукупність ознак, за якими потерпілий може впізнати особу, яка завдала йому удар дубинкою, а також обставин, за яких потерпілий бачив цю особу. Що стосується опису ознак, за якими потерпілий впізнавав громадян на фото, то вони мають лише загальний характер. Суд враховує, що під час слідчого експерименту, неодноразово в судовому засіданні потерпілий вказував, що запам`ятав поліцейського, який не виходив з автомобіля, як «Рижий», однак надані на огляд протоколи містять роздруковані чорно-білі фотографії, що на думку суду унеможливлює впізнання особи саме за кольором волосся, тобто за особливою ознакою, яка запам`яталась потерпілому щодо цієї особи. Також суд враховує, що фото працівників поліції отримані невідомим шляхом, так як кольорові фотознімки надійшли до прокуратури області лише 24.09.2018, а слідча дія проведена 12.09.2018. Крім того при ознайомленні зі змістом протоколу встановлено, що протоколи складено в м. Харків, відповідно до подальшого змісту зазначено село Зачепилівка Харківської області, а як пояснив потерпілий, то дана слідча дія взагалі відбувалась у нього в домоволодінні в с. Новоселівка. Також суд вважає, що слідчим необґрунтовано необхідність проведення впізнання особи саме за фотознімками в порушення вимог ч.6 ст.228 КПК України, яка вказує, що за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Про що також було вказано в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 761/6970/14-к (постанова від 03.08.2021).

Крім того в судовому засіданні захисником ОСОБА_5 було заявлено клопотання про визнання недопустимими доказами слідчого експерименту від 12.09.2018, проведеного у с. Новоселівка та висновку судово-медичного експерта № 09-3008/2018 від 21.09.2018. Своє клопотання мотивує тим, що під час проведення слідчого експерименту не було повного відтворення подій, не враховано розмір салону автомобіля «Renault Daster», в якому перевозили потерпілого та відповідно до пояснень ОСОБА_6 саме там йому було завдано удар дубинкою, не досліджено питання можливості взагалі при наявності трьох дорослих чоловіків міцної статури наносити удари. На підставі вказаного протоколу слідчого експерименту проведено додаткову судово-медичну експертизу № 09-3008/2018 від 21.09.2018, в якій вказано, що викладені у «Протоколі проведення слідчого експерименту» від 12.09.2018 показання ОСОБА_6 в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень. При проведенні слідчого екперименту було порушено ст.ст. 104, 223 КПК України. Захисник вказала, що підозра та обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Вказана норма визначає способи, у які може бути проведений слідчий експеримент - шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Крім того, вказана норма чітко визначає предмет дослідження під час проведення слідчого експерименту - це перевірка і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Разом з тим, при проведенні слідчого експеримента по даному кримінальному провадженню слідчий не зазначає, які саме відомості підлягають перевірці і уточненню при проведенні слідчого експерименту. На переглянутому в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту вказано, що останній проводиться з метою перевірки обставин на які вказує ОСОБА_6 , які відбулися 24.04.2018, права при цьому потерпілому роз`яснені не були, вказана фраза, що попередньо роз`яснені лише обов`язки передбачені чинним КПК, про кримінальну відповідальність за ст..384 КК України за дачу завідомо неправдивих показань не попереджений. Слідчий відразу пропонує потерпілому розповісти як все було. Одночасно під час проведення цього слідчого експерименту будь-якого відтворення ані дій обвинуваченого, ані дій інших працівників поліції, проведено не було, потерпілий лише говорить і показує руками, як йому втягли кайданки, в автомобілі заламували руки вгору та завдавали удари, при цьому він вказує, що удари завдавали троє осіб, слідчим під час слідчого експерименту ані відтворення обстановки, тим більше будь-яких дослідів чи випробувань проведено не було. Тобто, фактично відбувається допит потерпілого на місці події, а не перевірка відомостей чи даних, як те передбачено ст. 240 КПК України. Тому на думку суду під час проведення слідчого експерименту залишилось незрозумілим чи була досягнута мета слідчого експерименту і який результат було отримано.

У зв`язку з викладеним вище, суд звертає увагу що відповідно до правової позиції, викладеної в постанові об`єднаної палати ВС від 14.09.2020, справа № 740/3597/17 Верховний Суд зазначив наступне: «Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю потерпілого (підозрюваного) слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь потерпілого (підозрюваного) у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1ст. 240 КПК є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від потерпілого (підозрюваного, обвинуваченого) відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст.84 та п. 3 ч. 2 ст.99КПК є документом.

Виходячи із сутнісних ознак показань, визначених в ч. 1 ст. 95 КПК, у системному зв`язку із ч. 2 ст. 84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту.

При проведенні слідчого експерименту участь потерпілого (підозрюваного, обвинуваченого) не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення потерпілим його показів з метою його процесуального закріплення, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч. 4 ст. 95 КПК, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК».

Оскільки, як встановлено під час розгляду справи, проведення слідчих експериментів за участі потерпілого ОСОБА_6 не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно пояснення потерпілим порядку розвитку подій 17.04.2018, а не 24.04.2018, як вказано слідчим прокуратури, суд вважає, що дану слідчу дію слід сприймати не як проведення слідчого експерименту, а як повторний допит потерпілого під відео фіксацію.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.1997 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», згідно з ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв`язку з цим, судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органами попереднього слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК України. Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувачення у вироку.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що слідчий експеримент проведений 12.09.2018 з 11 год. 40 хв. до 12 год. 00 хв. за участю потерпілого ОСОБА_6 було проведено з істотними порушеннями вимог кримінально - процесуального законодавства, тому визнає його недопустимим доказом.

Крім того, оскільки відповідно до висновку судово-медичного експерта № 09-3008/2018 від 21.09.2018, саме з врахуванням пояснень потерпілого ОСОБА_6 , що викладені у «Протоколі проведення слідчого експерименту» від 12.09.2018, експерт, підтвердивши наявність закритої травми грудної клітини у вигляді переломів, прийшов до висновку, що показання потерпілого не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень, суд також визнає даний доказ недопустимим.

Дійшовши вказаного висновку, суд застосовує доктрину «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), відповідно до якої недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини. Ця доктрина передбачає заборону використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 344/11299/15-к, від 26.01.2021 у справі № 127/25394/18, відповідно до якої, якщо «базові докази» отримані з грубим порушенням порядку, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України і правильно визнані недопустимими, то всі інші докази, які є похідними від них, є також недопустимими.

У кримінальному процесуальному законі дана доктрина має своє правове втілення у положеннях ч.1 ст. 87 КПК України, згідно з якою недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (заява № 11901/02) підкреслив, що вираз «відповідно до закону» значною мірою покладає на національне законодавство і державу обов`язок дотримання матеріальних і процесуальних норм.

В рішенні від 30.06.2008 у справі «Гефген проти Німеччини» Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Враховуючи викладене суд вважає, що заявлені стороною обвинувачення докази, перевірені судом на предмет належності, допустимості та достовірності, у своєму взаємозв`язку є недостатніми для висновку про винність у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України. Обвинувачення не може ґрунтуватись лише на показах потерпілого.

У відповідності до положень ч.2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч.1 ст. 22 КПК України).

Згідно з приписами ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Саме на вказаних осіб законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно частини 2 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України.

За правилами ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

При цьому обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора (ст. 92 КПК України).

Отже з вищенаведеного слід дійти висновку, що обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та регламентовані ст. 91 КПК України, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Згідно приписів ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ст. 26 КПК України).

Аналізуючи зміст показань допитаних безпосередньо у судовому засіданні свідків та потерпілого, суд враховує, що вони отриманні у порядку, передбаченому приписами ст.ст. 65, 95, 352 та 353 КПК України, а відтак, на думку суду, з точки зору допустимості є прийнятними та належними, оскільки, вони прямо підтверджують відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Надаючи оцінку показанням свідків та потерпілого, як доказам, суд враховує той факт, що відповідно до ст. 95 КПК України, показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту свідком, щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Свідок, експерт зобов`язані давати показання суду в установленому цим Кодексом порядку.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, показання свідка ОСОБА_7 не підтверджують доведеність обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Інші, крім визнаних судом незаконними доказами, надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази, зміст яких розкрито вище, як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами не доводять висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, а підтверджують лише факт наявності у ОСОБА_6 тілесного ушкодження. Отже суду не надано жодних об`єктивних даних, які б були у розпорядженні органу досудового розслідування та які б могли свідчити про причетність обвинуваченого до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, всебічно, повно дослідивши обставини кримінального провадження, оцінивши та проаналізувавши в сукупності надані стороною обвинувачення докази, перевіривши їх на предмет належності та допустимості, суд, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно виправдати на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даній справі не застосовувались.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів по справі слід вирішити в порядку, визначеному ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.

Ч.1 ст. 126 КПК України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 122 цього ж Кодексу несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Процесуальні витрати на залучення експертів по справі необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 1 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370,371,372, 373,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.365 КК України, та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати на залучення експертів понесені Харківським науково дослідним інститутом судових експертиз імені Заслуженого професора М. С. Бокаріуса - віднести за рахунок Держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, потерпілим та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зачепилівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий, суддя ОСОБА_1