ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/758/23 Справа № 186/291/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подану на ухвалу слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.03.2023 року, якою щодо підозрюваного за ч.1 ст.307 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Першотравенську, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра неперебуваючого, раніше несудимого,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 28 квітня 2023 року, включно, з визначенням застави у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень, у разі сплати якої на підозрюваного покладаються обов`язки, передбачені ст.194 КПК України,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.03.2023 року підозрюваному за ч.1 ст.307 КК України ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 28 квітня 2023 року, включно, з визначенням застави у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень, у разі сплати якої на підозрюваного покладаються обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 у невстановлений слідством час, при невстановлених слідством обставинах, у невстановленої слідством особи, не маючи спеціального дозволу - ліцензії на придбання та зберігання психотропних речовин, умисно, ігноруючи вимоги Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів і психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», а також Постанови Кабінету Міністрі України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», якими встановлено правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, умисно, незаконно придбав кристалічну речовину загальною масою 0,0586 г, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - "метамфетамін", масою 0,0433 г, яку незаконно зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , з метою подальшого незаконного збуту.

У подальшому, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут вищевказаної психотропної речовини, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи за місцем свого проживання - в квартирі АДРЕСА_3 , 28 лютого 2023 року, приблизно о 13.15 годині, незаконно збув ОСОБА_9 один прозорий сліп-пакет з кристалічною речовиною, масою 0,0586 г, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - "метамфетамін", масою 0,0433 г, за що, відповідно, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 400 гривень.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , кваліфікується по ч.1 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини, з метою збуту та незаконний збут психотропної речовини.

Враховуючи характеризуючі дані підозрюваного, те, що він обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, не працює, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити нові злочини з корисливих мотивів, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Не погодившись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу із проханням про скасування ухвали суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього наступних обов`язків:

-не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово;

-прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатись з міста Першотравенськ Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-носити електронний засіб контролю.

Вважає, що зазначене судове рішення є незаконним та несправедливим у відношенні підозрюваного та прийняте з порушенням чинного законодавства України.

Зазначає, що клопотанняя прокурора та слідчого про застосування запобіжного заходу грунтується лише на можливості переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду, у звязку з загрозою суворого покарання, а також вчинення інших кримінальних правопорушень. Однак, стороною обвинувачення до суду не було представлено будь-яких доказів на підтвердження існування вказаних ризиків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні та просили обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вислухавши думку прокурора ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла такого висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, є необгрунтованими.

Так, апеляційним судом встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000036 від 13 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, особу підозрюваного, стан його здоров`я та дійшов до обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваної під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Посилання захисника на недоведеність існування ризиків у провадженні, на переконання апеляційного суду, є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному крмінального правопорушення, та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, у відповідності до вимог ст. 183 КПК України.

Отже, колегія суддів вважає рішення суду про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.03.2023 року, якою щодо підозрюваного за ч.1 ст.307 КК України, ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 28 квітня 2023 року, включно, з визначенням застави у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень, у разі сплати якої на підозрюваного покладаються обов`язки, передбачені ст.194 КПК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4