ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/170/23 Справа № 703/1398/23 Категорія: ст. 181, 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар учасники справи:ОСОБА_5
прокурор підозрюваний захисник ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

05 квітня 2023 року старший слідчий СВ Відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, з можливістю внесення застави.

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначив, що на початку березня 2023 року ОСОБА_7 , перебуваючи на території недіючого аеродрому, що у с. Ротмістрівка Черкаського району Черкаської області, у невстановлений слідством день та час, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав, шляхом знахідки, два корпуси гранати Ф-1, один корпус гранати РГН, один корпус гранати РГД-5, один запал типу УДЗ, два запали типу УЗРГМ, один РПГ-22, 96 предметів ззовні схожих на патрони калібру 9 мм, предмет, ззовні схожий на пістолет «Zoraki» та 6 патронів травматичної дії калібру 9 мм, які у подальшому переніс та зберігав у лісосмузі поруч із автодорогою «Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань» неподалік повороту на с. Мельниківка Черкаського району Черкаської області до 03 квітня 2023 року.

У вказаний день близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у зазначеному місці поруч із автодорогою «Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань» в адміністративних межах с. Ротмістрівка Черкаського району Черкаської області, незаконно збув, продавши за 20000 гривень, особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_10 два корпуси гранати Ф-1, один корпус гранати РГН, один корпус гранати РГД-5, один запал типу УДЗ, два запали типу УЗРГМ, один РПГ-22, 96 предметів ззовні схожих на патрони калібру 9 мм, предмет, ззовні схожий на пістолет «Zoraki» та 6 патронів травматичної дії калібру 9 мм.

03 квітня 2023 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04 квітня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою обґрунтовувано тим, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 квітня 2023 року у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонено ОСОБА_7 на період строку дії цієї ухвали залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності отримання медичної допомоги, евакуації населення чи рятування життя в умовах воєнного стану.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під домашнім арештом встановлено в межах строку досудового розслідування тривалістю 2 (два) місяці, тобто до 03 червня 2023 року.

Постановлено звільнити ОСОБА_7 з-під варти у залі суду.

Ухвала суду обґрунтована тим, що підозрюваний ОСОБА_7 , хоча раніше і притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень, однак раніше у місцях позбавлення волі не перебував, має зареєстроване та постійне місце проживання, в якому проживає спільно зі своєю матір`ю, та за яким характеризується виключно позитивно, періодично потребує проходження стаціонарного курсу лікування, внаслідок явних у нього захворювань.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя врахував наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення та те, що прокурором не доведено не можливість запобігти вказаному ризику виключно застосуванням щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому вважав за можливе обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить його належну процесуальну поведінку під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 квітня 2023 року, постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В апеляційній скарзі вказує, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, не мав навичок поводження із предметами вказаної категорії, а тому наражав на небезпеку оточуючих.

Вважає, що ризик скоєння підозрюваним нових кримінальних правопорушень не був належним чином оцінений, а також проігноровано факт введення на всій території України правового режиму воєнного стану.

Апелянт стверджує, що поведінка ОСОБА_7 була легковажною та безвідповідальною, а надані слідчому судді пояснення з приводу засудження своєї поведінки нещирими, та на думку сторони обвинувачення сумнівними щодо обставин придбання підозрюваним бойових припасів, що свідчить про можливість скоєння ним аналогічних злочинів у подальшому.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Вказує, що підозрюваний дав вичерпні пояснення по справі, співпрацює зі слідством, вину визнає повністю, щиросердно кається у вчиненому, свій вчинок засуджує, про вчинене жалкує, на свідків не тиснув і тиснути не буде, за першою вимогою буде прибувати до слідчого та суду.

Зазначає, що обраний запобіжний захід та покладені обов`язки ОСОБА_7 не порушує, за місцем проживання перевіряється працівниками правоохоронних органів та зауважень не має, перебуває на телефонному зв`язку зі слідчим по справі, від досудового розслідування не ухиляється і його проведенню не перешкоджає.

Вважає, що підозрюваний має прагнення до виправлення, помилки визнав і співпрацює з органом досудового розслідування.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи та пояснення учасників справи, вивчивши матеріали, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 зазначеної статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог частин 1, 2 статті 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених частиною 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених статтею 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий суддя під час розгляду зазначеного клопотання правильно встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до вимог статей 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та пункту «е» частини 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде необхідним і достатнім запобіжним заходом для підозрюваного ОСОБА_7 та таким, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому посилання прокурора про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку із тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, на думку колегії суддів є безпідставним.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, є домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до частин 2, 6 статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не взято до уваги відсутність у підозрюваного навичок поводження із предметами вказаної категорії, введення на всій території України правового режиму воєнного стану, є безпідставними. Так, слідчим суддею повно та всебічно досліджено матеріали клопотання, у судовому засіданні заслухано думку учасників справи та надано належну оцінку обґрунтованості підозри та наявності ризиків, вказаних в клопотанні.

Колегія суддів також враховує, що з моменту застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту 05 квітня 2023 року до постановлення даної ухвали судом апеляційної інстанції даних про порушення підозрюваним застосованого обмеження прокурором не надано, що свідчить про ефективність застосованого слідчим суддею запобіжного заходу та відсутність підстав для зміни його на більш суворий тримання під вартою, як того просить прокурор.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги прокурором не надано доказів ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, прокурора чи суду під час перебування під домашнім арештом.

Посилання в апеляційній скарзі щодо нещирості наданих підозрюваним пояснень та сумнівів сторони обвинувачення відносно обставин придбання ним бойових припасів, а також те, що слідчим суддею не оцінений належним чином ризик скоєння підозрюваним нових кримінальних правопорушень, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказані обставини не спростовують правильності висновків суду та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги прокурора, на думку колегії суддів суттєвими не являються та не можуть бути підставами для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 181, 183, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді