ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8291/23
провадження № 1-кс/753/1758/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину (зі слів), який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше несудимого (зі слів), підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В С Т А Н О В И В:

22.05.2023 слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі по тексту - ОСОБА_5 , підозрюваний).

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що групою слідчих слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0001825 від 21.05.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.05.2023 року близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_7 перебувала в туристичній палатці, розташованій ОСОБА_8 поблизу озера «Тягле» за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 40, де відпочивала. В цей час до палатки прийшов ОСОБА_5 , маючи умисел на умисне убивство останньої, який виник в ході конфліктів та особистих неприязних відносин. ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, заздалегідь взяв розпалюючу суміш та запальничку з метою підпалу речей та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , що можуть призвести до смерті останньої.

Так, ОСОБА_9 перебуваючи в туристичній палатці, дістав розпалюючу суміш для вогнища і запальничку та діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, облив вказаною сумішшю палатку, речі в ній та потерпілу ОСОБА_7 , після чого запальничкою підпалив останню та з місця вчинення злочину зник. В результаті злочинних дій ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді опіків полум`ям І-ІІ ступенів, 40% обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, шиї. Таким чином, ОСОБА_9 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не зміг завершити свій злочинний умисел, оскільки в цей час повернувся знайомий ОСОБА_8 , який відразу викликав лікарів швидкої допомоги, по приїзду яких потерпілій була вчасно надана медична допомога та госпіталізовано до опікового центру.

Клопотання обґрунтоване наявністю ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та недостатністю менш суворих запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема, враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соціальний статус.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , посилаючись на необґрунтованість підозри та на недоведеність заявлених ризиків, невідповідність запобіжного заходу особі підозрюваного. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, оскільки підозрюваний має намір працевлаштуватися та утримувати свою родину.

Підозрюваний просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повідомив, що не вчиняв вказане кримінальне правопорушення, наміру на вбивство у нього не було. Коли трапилось загорання він намагався допомогти потерпілій вийти з палатки, але вона відмовилась.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів поданого клопотання 21.05.2023 о 02 год. 02 хв. ОСОБА_5 затримано без ухвали слідчого судді на підставі ст. 208 КПК України.

21.05.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Статтею 176 КПК України визначені види запобіжних заходів.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, які враховуються при обрані запобіжного заходу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, зокрема: протоколами огляду місця події від 20.05.2023 та 21.05.2023; протоколом обшуку від 21.05.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 21.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 21.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 21.05.2023.; медичною карткою стаціонарного хворого; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В розумінні ст. 177 КПК України, «обґрунтована підозра» включає в себе наявність процесуального документу - повідомлення про підозру та наявність достатніх доказів для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру підлягає обов`язковому здійсненню, зокрема, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Підозра ОСОБА_5 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Оцінюючи доводи, щодо наявності ризиків, про які зазначив у судовому засіданні прокурор, слідчий суддя вважає, що на цьому етапі досудового розслідування доведеними є ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме незакінченому замаху на вбивство, що вказує на високий ступінь небезпеки загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він своїми умисними діями вчинив незакінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та у разі визнання його винним йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Відтак, очікування можливого суворого вироку може мати значення для вірогідного ризику переховування, який слідчий суддя вважає цілком вірогідними з огляду на співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування порівняно із засудженням до покарання у виді позбавлення волі.

Перебуваючи на волі, підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання, що йому загрожує, може уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду та використати ситуацію, яка склалась у країні, на власну користь, а саме те, що на даний час військова агресія російської федерації проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Крім цього, слід врахувати таку обставину як можливість вільного перетину меж міста Києва, зміни зовнішності, з метою переховування та подальшого переїзду на територію, яка тимчасово непідконтрольна Україні.

Слідчий суддя враховує той факт, що діючий на території України режим обмеження права військовозобов`язаних чоловіків у виїзді за кордон жодним чином не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки стосується обмеження виїзду за кордон у законний спосіб та не виключає можливості здійснення спроб перетнути кордон незаконно, з огляду на те, що наразі частина державного кордону України не контролюється, а тому такий спосіб не може виключатися, як неможливий.

Ризик незаконно впливати на свідків, потерпілу в даному кримінальному провадженні також є доведеним.

Зокрема, слід враховувати визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та / або суду та здійснити вплив на свідків і потерпілу.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Слідчий суддя вважає, що до підозрюваного в даному випадку не підлягають застосуванню запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, застави та домашнього арешту у зв`язку з тим, що вони не будуть дієвими і не зможуть перешкодити настанню вищевказаним ризикам.

Не можливе застосування до підозрюваного і запобіжного заходу вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Таким чином, слідчий суддя з урахуванням сукупності встановлених обставин дійшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу.

По даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій, виконати вимоги ст. 290 КПК України та надати можливість для здійснення ефективного захисту підозрюваного, уникаючи поспішного суду, а тому строк шістдесят днів визначений процесуальним законом, є об`єктивно виваженим.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахування встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про те, що прокурор довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, зважаючи на особу підозрюваного, його роль у вчиненні злочину та наслідки такого злочину, а саме: тримання під вартою без права на внесення застави, який забезпечить належну процесуальну поведінку вказаного підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення та його особи.

Щодо питання уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання особи під вартою, зокрема у вигляді нічного домашнього арешту, як то просив захисник та підозрюваний, то у світлі факторів пов`язаних з особою підозрюваного, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи, в тому числі цілодобовий домашній арешт, не будуть дієвими для запобігання обгрунтованим слідчим ризикам.

Підстави, які унеможливлюють перебування підозрюваного ОСОБА_5 в умовах ізоляції за станом здоров`я, слідчим суддею не встановлено.

За вказаних обставин, надавши оцінку усім наданим сторонами доказам, та з урахуванням даних про особу підозрюваного, його стану здоров`я, сімейного і матеріального стану, його ролі у скоєному злочині, а також наслідків вчинення такого злочину, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 206, 208, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 02 год. 02 хв. 21.05.2023.

Дія ухвали закінчується 19.07.2023.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 25.05.2023.

Слідчий суддя: ОСОБА_1