ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1716/23 Справа № 203/2928/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючого медичну освіту за фахом фельдшера, одруженого, малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні не маючого, не працюючого, пенсіонера за вислугою років з 29.01.2008 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України (далі - КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

28 червня 2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000034 від 31.01.2020, звернувся старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 , погодженим прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , в якому порушувалося питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 строком на 30 днів.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 червня 2023 року клопотання слідчого було задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 на 30 днів, тобто до 29 липня 2023 року, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю та необгрунтованістю.

Вважає, що ухвала слідчого судді грунтується на безпідставних та викривлених даних, наданих органами досудового розслідування.

В обґрунтування зазначає, що слідчим суддею в порушення вимог ч.ч.1,4 ст.194 КПК, під час розгляду клопотання як про обрання, так і про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено жодних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів. Крім того, стороною обвинувачення до клопотання додано якісь документи, які не мають жодного доказового навантаження та які б доводили факт взаємозв`язку ОСОБА_8 з іншими підозрюваними з будь-яких питань, пов`язаних з виготовленням або розповсюдженням наркотичних засобів або створенні злочинної організації чи участі у її функціюванні. Окрім того, під час обшуків транспортних засобів та за місцем проживання ОСОБА_8 не знайдено жодного доказу, який би мав відношення до вказаних злочинів.

Разом з цим, звертає увагу, що з 31.01.2020 по 01.09.2022 органом, що здійснював процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні була Дніпровська Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері, хоча жодній особі, яка була б військовослужбовцем у даному кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру, а органом, що здійснює досудове розслідування є ДБР з розташуванням у м. Полтава, що не відповідає вимогам ст.216 КПК, у зв`язку з тим, що жодній особі, яка є працівником правоохоронного органу або військовослужбовцем також не було повідомлено про підозру, що, на переконання сторони захисту, також вказує на необґрунтованість підозри.

Водночас вважає, що висновки слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 має постійне місце проживання у м. Дніпро, де фактично зареєстрований та проживає тривалий час як внутрішньо-переміщена особа, перебуває у шлюбі, має доньку та онука, був затриманий у своєму домоволодінні у м. Стрий, де він тривалий час мешкав, займався хатніми справами та не ухилявся від органів досудового розслідування, наразі є пенсіонером та має постійний матеріальний дохід, раніше жодного разу не притягувався до кримінальної або адміністративної відповідальності.

Разом з цим, зазначає, що слідчим суддею жодним чином не обґрунтовано своє рішення щодо неможливості застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, у вигляді домашнього арешту, а також неможливості визначення йому розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

На підставі вищевикладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2023 року та ухвалити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання стосовно ОСОБА_8 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, яка наполягала на її задоволенні, просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити або обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи встановити заставу у визначеному законом розмірі, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону не в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є - запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 строком на 30 днів, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність прокурором продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, про наявність яких свідчить як тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, так і дані про його особу, який є пенсіонером за вислугою років, однак перебуває у працездатному віці, не має інвалідності, проте не працює, що узгоджується з отриманими під час проведення НСРД даними одержання ОСОБА_8 доходів виключно від незаконного збуту психотропної речовини «метамфетамін», тобто він існує за рахунок грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, а також маючи зареєстроване місце проживання там не перебуває, змінює місце проживання, про що свідчать обставини затримання у м.Славське Львівської області сукупно з даними протоколів НС(Р)Д. Крім того, будучи обізнаним у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження, підозрюваний своїми порадами та вказівками може допомогти особам, яких органами досудового розслідування ще не встановлено та до кримінальної відповідальності не притягнуто, ухилитися від притягнення до кримінальної відповідальності, що, як наслідок, потягне за собою можливість отримання підозрюваним більш м`якого покарання.

Натомість колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо недоведеності продовження існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК, тобто можливості підозрюваного ОСОБА_8 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки на теперішній час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, виконуються вимоги ст.290 КПК, а отже всі докази знаходяться у сторони обвинувачення.

Також апеляційний суд враховує, що 31.01.2020 за даними фактами до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК.

10.02.2023 о 13:04 год. ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК.

13.02.2023 ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 10 квітня 2023 року, без визначення розміру застави.

20.03.2023 ухвалою Дніпровського апеляційного суду від залишено без змін ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2023.

05.04.2023 постановою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 31 січня 2020 року продовжений до трьох місяців, тобто до 09 травня 2023 року.

06.04.2023 ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 травня 2023 року, без визначення розміру застави.

02.05.2023 ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000034 від 31 січня 2020 року, продовжено до шести місяців, тобто додатково на три місяці, починаючи з 09 травня 2023 року та до 09 серпня 2023 року.

03.05.2023 ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 липня 2023 року, без визначення розміру застави.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 строком на 30 діб, тобто до 29 липня 2023 року.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою та відсутність підстав для застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому подальше продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не порушує його права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Крім того, доводи апеляційної скарги про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК є неспроможними, оскільки при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя не встановлює обставини обґрунтованості підозри, оскільки ці обставини входять до предмету доказування лише при застосуванні запобіжного заходу, а не під час вирішення питання про його продовження, і предметом доказування у такому випадку є наявність встановлених слідчим суддею Кіровського районного суду м.Дніпропетровська та перевірених колегією суддів Дніпровського апеляційного суду при застосуванні запобіжного заходу ризиків, які не зменшилися і не відпали.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи сторони захисту про можливість обрання підозрюваному ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Крім того, у своїй практиці ЄСПЛ зазначив, що автоматична відмова у заставі в силу закону, без будь-якого судового контролю, несумісна з гарантіями статті 5 § 3 Конвенції (рішення у справі "Пірузян проти Вірменії", § 105; "S.B.C. проти Сполученого Королівства", § § 23-24). Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні під заставу: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (рішення у справах "Тирон проти Румунії", § 37; "Смирнова проти Росії", § 59; "Пірузян проти Вірменії", § 94).

Оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню у контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочинів та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та ступінь обґрунтованості підозри, апеляційний суд приходить до висновку, що у даному випадку безальтернативне тримання під вартою підозрюваного не відповідає засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу, а також не забезпечує справедливої рівноваги між публічним інтересом демократичного суспільства та необхідністю поважати право на свободу.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст.182 КПК розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застава як запобіжний захід у розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слугує меті забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Тому її розмір визначається особистістю підозрюваного, його майновим становищем, стосунками з іншими особами.

Таким чином, враховуючи практику ЄСПЛ та тривалість перебування підозрюваного ОСОБА_8 під вартою понад 5-ти місяців, колегія суддів вважає, що у даному випадку є потреба у визначенні підозрюваному застави, як альтернативного запобіжного заходу, в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 805 200,00 грн., яка є пропорційною щодо особи підозрюваного ОСОБА_8 , відповідатиме обґрунтованості підозри та тяжкості інкримінованих злочинів, майновому та сімейному стану підозрюваного ОСОБА_8 , а також наявним ризикам. На думку апеляційного суду такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, та який буде належним запобіжником для встановлених ризиків, що належним чином забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного/обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права підозрюваного ОСОБА_8 .

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2023 року - скасувати на підставі п.2 ч.1 ст.409 та п.1 ч.1 ст.411 КПК, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до положень ст.183 КПК, з визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 805 200, 00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 182-183, 194 та 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК - задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 30 днів, тобто до 29 липня 2023 року, включно.

Встановити заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 805 200,00 гривень.

На підставі ч.5 ст.194 КПК у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- не відлучатися із м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та роботи, залежно від стадії кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити термін дії покладених судом на ОСОБА_8 обов`язків до 29 липня 2023 року, включно, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання ним покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4