15.08.2023 Єдиний унікальний номер 205/1162/19
1-кп/205/831/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні № 0002864, № 0000335 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, без реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-09.04.2004 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. 27.12.2005 року на підставі постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.12.2005 року, звільнений з місць позбавлення волі умовно достроково, невідбутий строк 1 рік 11 місяців 12 днів;

-27.04.2006 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

-19.06.2007 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ст. 391 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 2 роки 6 місяців по вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2006 року, до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 17.12.2010 року звільнений з місця позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

-16.09.2013 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-18.09.2013 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 6 місяців арешту. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за вироками Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.09.2013 року і Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.09.2013 року засуджений до 7 років позбавлення волі. 25.02.2016 року звільнений з місця позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

-17 травня 2021 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого неповну середню освіту, одруженого, на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-27.12.1999 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 117, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до 8 років позбавлення волі; звільнений 28.10.2006 року по відбуттю строку покарання;

-10.09.2007 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений 03.04.2012 року по відбуттю строку покарання;

-28.08.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

-17.03.2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; звільнений по відбуттю строку покарання;

-16 вересня 2022 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 18.11.2022 року, вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2022 року скасовано в частині обчислення початку строку відбування покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в передбаченому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знов вчинив умисний, корисливий злочин.

Так, 31.10.2018 року, близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , з раніше знайомими йому ОСОБА_4 , та із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та яка оголошена в розшук, перебували поблизу інтернет - кафе «Космолот», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 2/1, де побачили ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким почали спілкування, знаходячись поблизу вказаної адреси.

Після чого, 31.10.2018 року, близько 23 години 50 хвилин, потерпілий ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та яку оголошено в розшук, попрямували до місця мешкання потерпілого, а саме, до будинку АДРЕСА_2 . По дорозі, ОСОБА_3 вступив в попередню змову з раніше знайомими йому ОСОБА_4 та особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та яку оголошено в розшук, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно. Далі, близько 00 години 00 хвилин 01.11.2018 року, згідно умов попередньої змови, співучасниками злочину ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та яку оголошено в розшук, знаходились на першому поверсі в під`їзді № 1, в будинку АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаному місці та час, здійснюючи злочин повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливим мотивом, ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та яка оголошена в розшук, наблизились до потерпілого ОСОБА_8 , який в цей час знаходився біля ліфтової шахти. Після чого, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, з метою подолання опору потерпілого, спільно з співучасником злочину ОСОБА_9 , почав наносити удари руками та ногами по різних частинах тіла ОСОБА_10 (точна кількість ударів та механізм не встановлено), від чого останній впав на підлогу, тим самим, спричинили фізичний біль потерпілому. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, подолавши волю потерпілого ОСОБА_8 до опору, особа, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та яку оголошено в розшук, діючи згідно умов попередньої змови, з кишені кофти, одягнутої на потерпілому, який в цей час лежав на підлозі на першому поверсі в під`їзді АДРЕСА_3 , дістав майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Lenovo», моделі «Р70А», іmei 1: НОМЕР_1 , іmei 2: НОМЕР_2 , вартість якого складає 1620 гривень 00 копійок. Після чого, утримуючи викрадене майно, ОСОБА_3 , спільно з співучасниками злочину ОСОБА_9 та особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та яку оголошено в розшук, з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися викраденим на свій розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 1620 гривень 00 копійок.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в передбаченому законом порядку, належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став, та знов вчинив умисний, корисливий злочин.

Так, 31.10.2018 року близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , з раніше знайомими йому ОСОБА_3 та особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та яку оголошено в розшук, перебували поблизу інтернет кафе «Космолот», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 2/1, де побачили ОСОБА_8 , з яким почали спілкування, знаходячись поблизу вказаної адреси.

Після чого, 31.10.2018 року, близько 23 години 50 хвилин, потерпілий ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та яку оголошено в розшук, попрямували до місця мешкання потерпілого, а саме, до будинку АДРЕСА_2 . По дорозі, ОСОБА_4 вступив в попередню змову з раніше знайомими йому ОСОБА_3 та особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та яку оголошено в розшук, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно. Близько 00 години 00 хвилин 01.11.2018 року, згідно умов попередньої змови, співучасники злочину ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та яку оголошено в розшук, знаходились на першому поверсі в під`їзді № 1 в будинку АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаному місці та час, здійснюючи злочин повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливим мотивом, ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та яку оголошено в розшук, наблизились до потерпілого ОСОБА_8 , який в цей час знаходився біля ліфтової шахти. Після чого, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, з метою подолання опору потерпілого, спільно з співучасником злочину ОСОБА_3 , почав наносити удари руками та ногами по різних частинах тіла ОСОБА_8 (точна кількість ударів та механізм не встановлено), від чого останній впав на підлогу, тим самим, спричинили фізичний біль потерпілому. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, подолавши волю потерпілого ОСОБА_8 до опору, особа, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та яку оголошено в розшук, діючи згідно умов попередньої змови, з кишені кофти, одягнутої на потерпілому, який в цей час лежав на підлозі на першому поверсі в під`їзді № 1 в будинку АДРЕСА_2 , дістав майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Lenovo» моделі «Р70А», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартість якого складає 1620 гривень 00 копійок. Після чого, утримуючи викрадене майно, ОСОБА_9 спільно з співучасниками злочину ОСОБА_3 та особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та яку оголошено в розшук, з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися викраденим на свій розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 1620 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали в повному обсязі, щиро розкаялися.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_3 суду пояснив, що 31.10.2018 року близько о 23.00 год., він зі своїм родичем ОСОБА_4 та малознайомою особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, проходили повз залу ігрових автоматів кафе «Космолот», де побачили знайомого ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , з яким почали спілкуватися. Так, поспілкувавшись, вони всі разом попрямували до місця проживання ОСОБА_11 , сказавши останньому, що їм в одному напрямку. Обвинувачений пояснив, що біля під`їзду ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_8 попити води, на що останній погодився, але ж до під`їзду будинку, в якому мешкав потерпілий, зайшли всі разом. Так, знаходячись біля ліфту та підійшовши до потерпілого, він разом з ОСОБА_12 почали наносити ОСОБА_8 удари руками та ногами по різних частинах тіла, від чого ОСОБА_8 впав на підлогу, а особа, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, стояла позаду, удари потерпілому не наносила. Далі обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він не пом`ятає з якої частини одежі потерпілого, особа, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, дістала з кишені мобільний телефон та грошові кошти. Після цього, вони втрьох вийшли з під`їзду з викраденим майном, залишивши потерпілого на підлозі, викликали таксі та поїхали до ломбарду, який знаходиться в м.Дніпро, пл.Вокзальна. Обвинувачений пояснив, що в ломбард він зайшов разом з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та заклали викрадений мобільний телефон, а коштами розпорядилися на свій розсуд. Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував той факт, що він з співучасниками домовивився заволодіти майном потерпілого із застосуванням насильства.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що 31.10.2018 року він разом з родичем ОСОБА_3 та з малознайомою особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, вирішили піти до зали ігрових автоматів, коли він зайшов до зали гральних автоматів, то побачив свого знайомого ОСОБА_8 , з яким почав спілкуватися. Після чого, близько 23 години 50 хвилин він спільно із ОСОБА_3 , особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та потерпілим ОСОБА_8 попрямували до місця мешкання останнього, а саме, до будинку АДРЕСА_2 , сказавши йому, що їм йти в одному напрямку. Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що дійсно по дорозі до будинку потерпілого він з співучасниками домовився заволодіти майном, яке належить ОСОБА_8 , із застосуванням насильства. Так, біля під`їзду будинку, в якому проживав потерпілий, він попросив у останнього надати йому води, на що потерпілий погодився, але ж згодом вони всі разом зайшли до під`їзду з метою викрасти чуже майно. Зазначив, що 01.11.2018 року, знаходячись на першому поверсі в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , біля ліфту, він разом з ОСОБА_3 почали наносити удари ОСОБА_8 руками та ногами по різних частинах тіла, від чого він впав на підлогу. Після цього, особа, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, з якоїсь частини одежі, одягнутої на потерпілому ОСОБА_8 , витягнув мобільний телефон та грошові кошти. Далі, вони попрямували на вулицю, хтось з них викликав таксі, та вони поїхали в ломбард, де ОСОБА_3 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, заклали викрадений мобільний телефон.

Крім повного визнання вини обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у пред`явленому їм обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України, їх вина у вчиненні інкримінованого їм злочину підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.

Поясненнями потерпілого ОСОБА_8 , який зазначив, що наприкінці жовтня 2018 року приблизно о 23.00 год. він перебував в інтернет клубі «Космолот», до якого зайшов ОСОБА_4 , з яким він був знайомий з дитинства. Після чого, потерпілий зібрався йти додому та, вийшовши з зали ігрових автоматів кафе «Космолот» на вулицю, він знов зустрів ОСОБА_4 , який був з раніше йому не знайомим ОСОБА_3 та малознайомою особою, яку він раніше де кілька разів бачив. Так, всі вищезазначені чоловіки попрямували з ним, зазначаючи, що їм по дорозі. Коли потерпілий підійшов до свого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , до нього звернувся ОСОБА_4 , запитавши на якому поверсі він живе і попросив надати йому води, на що потерпілий погодився, але ж попрохав, щоб ОСОБА_4 заходив, а інші двоє залишились на вулиці. Потерпілий пояснив, що коли він заходив до під`їзду, то всі троє чоловіків зайшли разом з ним, та після цього біля ліфту на першому поверсі ОСОБА_3 підійшов до нього та наніс йому перший удар кулаком в область обличчя, від якого потерпілий трішки відійшов в сторону та став закривати руками своє обличчя, після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почали вдвох йому наносити ще удари. Хто з них та куди саме наносив удари він розмежувати не може, оскільки він закривав обличчя руками, та від яких почув фізичний біль, впавши на підлогу. Потерпілий пояснив, що третя малознайома особою, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, стояв трохи позаду, та він не бачив, щоб останній наносив йому удари, але ж в той час, коли він впав на підлогу від ударів, то він відчув, що особа, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, ошукує його кишені. Потерпілий намагався підвестись, однак він не зміг та в той час відчув, що у нього з одежі відкрито викрали ключі, мобільний телефон марки «Lenovo», та грошові кошти на незначну суму, які були в його кишені без гаманця. Потерпілий доповнив, що після того, як ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, збиралися покинути місце вчинення злочину з викраденим майном, останній кинув в його бік ключі від квартири, після чого всі втрьох вибігли з під`їзду.

Показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні свідчив, що він в кінці жовтня 2018 року розмовляв по телефону з ОСОБА_8 , з яким підтримував добрі стосунки та з яким ввечері, кінці жовтня, домовились вийти випити пива. Так, ввечері, приблизно з 23.00 год. до 24.00 год., він вирушив у напрямку будинку, де проживає ОСОБА_8 , підійшовши до під`їзду він почув крики, злякавшись, він відійшов від під`їзду та почав чекати. В цей момент він побачив, як з під`їзду вибігають троє чоловіків, двох з них він одразу впізнав, це були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких він раніше знав, оскільки мав спільних знайомих, а третього чоловіка він ніколи не бачив, потім вони сіли в таксі і поїхали. Після цього, свідок зайшов у під`їзд будинку, де біля ліфта побачив потерпілого ОСОБА_8 , який був в крові. Потерпілий йому розповів, що його побили та забрали мобільний телефон і грошові кошти, при цьому, потерпілий погано себе почував, чекав приїзду поліції. Свідок після розмови з ОСОБА_8 пішов додому.

Показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що у жовтні листопаді 2018 року він був керівником ломбарду за адресою: м.Дніпро, пл..Вокзальна, 1-Д, та свідчив, що на початку листопада 2018 року у нічний час до ломбарду зайшли двоє чоловіків та заклали мобільний телефон, один з них надавав паспорт громадянина України з якого було знято фотокопію для оцінки мобільного телефону «Lenovo», з метою отримання фінансового кредиту під майно. Свідок повідомив, що приймав мобільний телефон до ломбарду інший співробітник, а дані обставини йому відомі, оскільки він оглядав відеозаписи за той період з камер відеоспостереження, які встановлені на вході в приміщення ломбарду, на яких чітко відображені обличчя двох вищезазначених чоловіків.

Також, вина обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від ОСОБА_8 , в якій він просить прийняти міри до осіб, які 01.11.2018 року близько 00.00 год., які, знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , спричинили ОСОБА_8 тілесні ушкодження;

-протоколом огляду місця події від 01.11.2018 року то фототаблицею до нього, згідно якого в присутності понятих, за участю спеціаліста оглянуто приміщення під`їзду будинку АДРЕСА_2 ;

-товарним чеком на мобільний телефон «Lenovo», моделі «Р70А», іmei 1: НОМЕР_1 ;

-протоколом огляду місця події від 02.11.2018 року, згідно якого в присутності понятих, в кабінеті № 203 на другому поверсі, за адресою: м. Дніпро, вул. Аверіна, 57, знаходилась особа, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, та який добровільно видав договір фінансового кредиту та застави майна № 7.8007 від 01.11.2018 року оформлений на його із зазначенням ПІБ, який вилучено, опечатано, поміщено в поліетиленовий пакет, закріплено біркою;

-договір фінансового кредиту та займу майна № 7.8007 від 01.11.2018 року на ім`я особи, матеріали кримінального провадження відносно якої розглядаються в окремому провадженні, який він добровільно видав працівникам поліції, що визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та зберігається при матеріалах кримінального провадження;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.11.2018 року, складеного в присутності понятих, згідно якого для впізнання було надано свідку ОСОБА_14 чотири фотознімки, відповідно до якого в присутності понятих свідок на фотознімку під № 2 впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 , по загальним рисам обличчя, носу, очам, зачіски;

-протоколом огляду від 02.11.2018 року та фототаблицею до нього, згідно якого в присутності понятих, оглянуто клієнтську зону в приміщенні ломбарду, розташованого за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 1-д, в якій знаходиться полка біля приставного вікна, на якій розташований мобільний телефон марки «Lenovo», моделі «Р70А», іmei 1: НОМЕР_1 , чорного кольору, який добровільно видав керівник відокремленого підрозділу ломбард ОСОБА_14 ;

-оптичний носій інформації DVD-R диск «Verbatiwn 4,7», що містить скриншоти у кількості 3 штуки з відео, яке зафіксовано 01.11.2018 року з камер відеоспостереження, що розташовані на вході до приміщення ломбарду за адресою: АДРЕСА_4 , що визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та який було оглянуто в судовому засіданні;

-мобільним телефоном, чорного кольору марки «Lenovo», моделі «Р70А», іmei 1: НОМЕР_1 , що визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , згідно зберігальної розписки;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.11.2018 року та фототаблицею, складеного в присутності понятих, згідно якого для впізнання було надано потерпілому ОСОБА_8 чотири фотознімки, відповідно до якого в присутності понятих потерпілий на фотознімку під № 4 за загальними рисами обличчя впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.11.2018 року та фототаблицею, складеного в присутності понятих, згідно якого для впізнання було надано потерпілому ОСОБА_8 чотири фотознімки, відповідно до якого в присутності понятих потерпілий на фотознімку під № 2 за загальними рисами обличчя впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 ;

-висновком судової товарознавчої експертизи № 4223 від 14.11.2018 року судового експерта ОСОБА_15 , згідно якого ринкова вартість з врахуванням зносу станом на 01.11.2018 року мобільного телефону, чорного кольору марки «Lenovo», моделі «Р70А», складає 1620 грн.;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.11.2018 року та фототаблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 показав всім учасникам слідчого експерименту обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, місце, час, спосіб вчинення проти нього злочину 01.11.2018 року;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, згідно якого ОСОБА_4 було затримано 15.03.2019 року о 13.28 год.

Відповідно до положень ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності (прямо чи непрямо підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, як це встановлено у ст.85 КПК України), допустимості (отримання у порядку, встановленому цим Кодексом, а саме у ст.86 КПК України), достовірності (чи відповідає фактичним обставинам справи), а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

При оцінці доказів, які надані сторонами кримінального провадження, суд керується ч.2 ст.17 КПК України та критерієм доведення «поза розумним сумнівом «Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (рішення ЄСПЛ «Козинець проти України», від 6.12.2007 року) та вважає, що докази надані стороною обвинувачення є належними та допустимими, а їх сукупність достатня для визнання вини обвинувачених.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у злочинах проти власності» № 10 від 06 листопада 2009 року грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Відповідно до п. 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у злочинах проти власності» № 10 від 06 листопада 2009 року під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186 КК і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК не потребують.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_3 в скоєних кримінального правопорушення знайшла своє повне підтвердження.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його повне визнання своєї вини, щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено рецидив злочинів.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_9 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його повне визнання своєї вини, щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_9 відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено рецидив злочинів.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , суд керується вимогами статей 65-67 КК України, постановою пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями) і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні не має малолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується незадовільно, встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а також обставина, що обтяжує його покарання, а саме рецидив злочинів.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції статті обвинувачення.

Крім того, суд також вважає необхідним призначити покарання з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_3 вчинив дане кримінальне правопорушення до винесення попереднього вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2021 року, а тому йому необхідно остаточно призначити покарання із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, а також те, що обвинувачений ОСОБА_9 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, одружений, на утриманні не має малолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується незадовільно, встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а також обставина, що обтяжує його покарання, а саме рецидив злочинів.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 , а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, у межах санкції статті обвинувачення.

Крім того, суд також вважає необхідним призначити покарання з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_9 вчинив дане кримінальне правопорушення до винесення попереднього вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2022 року, а тому йому необхідно остаточно призначити покарання із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

На переконання суду призначення обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_9 саме такого покарання буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останніх за вчинене, а й буде слугувати для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

В силу ст.73 КК України, строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Отже, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 перебував під вартою в рамках цього кримінального провадження, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання строк знаходження останнього під вартою з 26.01.2019 року по 10.06.2020 року.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 перебував під вартою в рамках цього кримінального провадження, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання строк знаходження останнього під вартою з моменту його фактичного затримання, а саме, з 15.03.2019 року до 29.04.2020 року та з 29.07.2020 року до 17.02.2021 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу № 4223 від 14.11.2018 року, витрати на яку складають 170,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_9 в рівних частках.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком суду у виді чотирьох років позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2021 року у виді п`яти років позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 15 серпня 2023 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання, покарання частково відбуте за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2021 року, з 03.07.2020 року по 14.08.2023 року

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк перебування в установі попереднього ув`язнення, з розрахунку день за день з 26.01.2019 року по 10.06.2020 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком суду у виді чотирьох років позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2022 року у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього майна та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 15 серпня 2023 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання, покарання частково відбуте за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2022 року, з 03.11.2021 року по 14.08.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк перебування в установі попереднього ув`язнення, з розрахунку день за день з 15.03.2019 року до 29.04.2020 року та з 29.07.2020 року до 17.02.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_3 та з ОСОБА_4 на користь держави по 85 грн. 00 коп. (вісімдесят п`ять гривень 00 копійок) з кожного, витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 4223 від 14.11.2018 року.

Речові докази, якими було визнано:

-оптичний носій інформації DVD-R диск «Verbatiwn 4,7», що містить скриншоти у кількості 3 штуки з відео, яке зафіксовано 01.11.2018 року з камер відеоспостереження, що розташовані на вході до приміщення ломбарду за адресою: АДРЕСА_4 , що визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та зберігається при матеріалах кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон, чорного кольору марки «Lenovo», моделі «Р70А», іmei 1: НОМЕР_1 , що визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , згідно зберігальної розписки повернути потерпілому ОСОБА_8 за належністю;

-договір фінансового кредиту та займу майна № 7.8007 від 01.11.2018 року, що визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та зберігається при матеріалах кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий суддя: ОСОБА_1