Справа № 357/5292/23
У Х В А Л А

01.06.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду, в залі судових засідань № 3 в м. Біла Церква, Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000318 від 15.11.2022 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, надійшовший від прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області 08.05.2021, по якому призначено підготовче судове засідання на 29.05.2023, але було відкладено на 01.06.2023,,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою.

До судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою суду від 08.05.2023 за вищевказаним кримінальним провадженням призначено підготовче судове засідання на 29.05.2023, яке було відкладене на 01.06.2023, під час якого на розгляд винесені питання регламентовані статтями 314-316 КПК України.

Позиція сторін та інших учасників.

Прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає. Досудова доповідь по зазначеній категорії справ не складається. Кримінальне провадження розглядати одноособово у відкритому судовому засіданні. В судове засідання викликати прокурора, захисника та обвинуваченого, після визначення обсягу доказів по кримінального провадженню, вирішити питання про виклик інших учасників судового провадження.

Крім цього прокурором на виконання вимог ч. 3 ст. 315 КПК України заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло у певний період доби, терміном на два місяця, враховуючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна, що може призвести до уникнення кримінальної відповідальності.

Захисник - адвокат: ОСОБА_5 в судовому засіданні звернув увагу суду на недоліки, які маються в обвинувальному акті, а саме відомості про анкетні дані обвинуваченого зазначені не у відповідності з п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто крім прізвища, ім`я по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство, обвинувальний акт містить дані про сімейний стан обвинуваченого, а також, що останній має на утриманні малолітніх дітей. Крім цього наявність інформації щодо початку досудового розслідування та про рух досудового розслідування, а також відомості про об`єднання всіх кримінальних проваджень в одне провадження не передбаченого Кримінальний процесуальним кодексом України. Формулювання обвинувачення не містить посилання на певну судово-хімічну експертизу, якою встановлений вид психотропної речовини та її маса.

Однак, не зважаючи на наявність зазначених недоліків у обвинувальному акті захисник не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло у певний період доби, просив змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на особисте зобов`язання, оскільки всі покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які були накладені на обвинуваченого попередніми ухвалами слідчого судді, ОСОБА_3 виконував належним чином. В обґрунтування своєї позиції про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання захисник зазначив, що ОСОБА_3 має намір влаштуватися на роботу, де робочій графік передбачає по добову роботу, оскільки на утриманні останнього дві неповнолітні дитини, дружина, яка працює продавцем на мінімальну заробітну плату, а також у ОСОБА_3 є близькі родичі похилого віку, які мешкають у Київській області та їх необхідно провідувати та допомагати по господарським справам, а домашній арешт з забороною залишати житло у певний період доби не дозволяє а повній мірі реалізовувати вище перелічені обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію свого захисника та просив її задовольнити.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із вказаних питань.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що згідно зі статтями 315, 316 КПК України, справа підлягає призначенню до судового розгляду, з огляду на таке.

Під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Розглядаючи зауваження сторони захисту на складання обвинувального акту, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. У свою чергу, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Обвинувальний акт має відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України

Аналіз змісту обвинувального акта показав, що він містить анкетні відомості обвинуваченого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та інші, передбачені законом відомості.

Захисник у своїх зауваженнях фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, оцінка яких надається під час розгляду по суті, та надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин. Не підлягають розгляду в підготовчому судовому засіданні й питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення. На цій стадії суд лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи суть обвинувачення, а тому не вправі пропонувати прокурору зазначати в обвинувальному акті інші обставини чи події або викладати їх в інший спосіб.

Крім цього судом врахована правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №273/1053/17, якою зазначено, що кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, в т.ч. у бік збільшення, повертати за наслідками підготовчого засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора. Адже в обвинувальному акті зазначаються ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор (а не суд) вважає встановленими.

Зауваження захисника щодо відсутності в обвинувальному акті посилання стороною обвинувачення на висновки експертів, з метою доведеності та встановлення певних обставин, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини суперечать принципам верховенства права й неупередженості суду, а також безпосередності дослідження ним доказів, що закріплено у ст. ст.7, 8, 22, 23 КПК України.

Слід зауважити на тому, що викладені обставини, а саме розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, фактичне ставить вже на цій стадії провадження сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.

Так, Європейський суд з прав людини в п. 87 рішенні по справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року (статус остаточного набрало 06.12.2005 року), в якій були встановлені порушення статті 6 Конвенції та визначив, що принцип рівності сторін у процесі є однією зі складових широкого поняття справедливого суду, яке також включає основоположний принцип змагальності процесу. Крім того, принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєве більш невигідне становище порівняно з іншою стороною.

Таким чином зауваження сторони захисту щодо невідповідності обвинувального акту ст. 291 КПК України не знайшли свого підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Отже, суд вважає, що підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України немає.

Підстав для закриття провадження немає. Обвинувальний акт складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Серед іншого, визначено, що судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, судом одноособово, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Так, у підготовчому судовому засіданні, відповідно до положень ч. 2 ст. 318, пунктів 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Враховуючи, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого, вислухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали судового провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Так, строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 закінчується 08.06.2023, а розглянути та прийняти рішення по справі до вказаного строку не представляється можливим, тому виникло питання про доцільність продовження строків запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченого.

Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому злочинів за ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого та те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд приходить до висновку, що ризик та обставини відповідно до статей 177, 178 КПК України, які враховував слідчий суддя при обранні та продовженні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло у певний період доби, а саме передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України на сьогодні не зменшився, таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику протиправної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

У цій ситуації у вказаному кримінальному провадженні було висунуто обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, тобто, у незаконному придбанні з метою збуту, незаконному зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропних речовин, та наркотичних засобів, вчиненому повторно, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.

Отже по вказаному кримінальному провадженню наявні п`ять епізодів.

Відповідно до обвинувального акту встановлено такі відомості особи обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Піщана, Білоцерківського району, Київської області, громадянство України, із вищою освітою, непрацевлаштований, одружений, маючий на утриманні одного неповнолітнього сина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та одного малолітнього сина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Обвинувачений на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має міцні соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.

Докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту, у цей період, не досліджені.

З урахуванням наведених обставин суд уважає, що обставини регламентовані ст. 177, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України є дійсними.

При цьому, вони обумовлені у світлі, як наведених даних, так і факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій вона піддається кримінальному переслідуванню, з огляду на що об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризику є обґрунтований, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу.

Обставини регламентовані ст. 178 КПК України, у світлі даних про обвинуваченого, не є такими, що вказують на відсутність передумови визначеної п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України у поєднанні з характером висунутого обвинувачення та проведеним комплексом досліджених, у цій справі, доказів, та тих, які тільки мають бути в ньому вчинені.

Також, в судовому засіданні встановлено, що строк домашнього арешту обвинуваченого закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити судовий розгляд з огляду на наявність об`єктивних передумов.

Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 315 КПК України.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло у певний період доби з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, який буде достатнім й необхідним запобіжним заходом для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню певному ризику та достатнім заходом забезпечення судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи всі обставини по справі, суд вважає, що строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_3 повинен бути продовжений на два місяця.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1-29, 131-132, 176-178, 181, 193, 194, 196, 314-316, 369-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000318 від 15.11.2022 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 06.06.2023 о 14.00 год.

В судове засідання викликати прокурора, захисника, обвинуваченого.

Кримінальне провадження розглядати одноособово.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді домашнього арешту з забороною з 23 години 59 хвилин по 05.00 годину наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , продовжити строком на два місяця - по 01.08.2023 включно, зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти обов`язок, передбачений ч. 5 ст. 194 КПК України:

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Покладені на підозрюваного ухвалою обов`язки діють по 01.08.2023 включно.

Ознайомити та вручити обвинуваченому ОСОБА_3 під розпис копію ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченим покласти на орган національної поліції за місцем його проживання.

Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Копію ухвали в частині продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 направити для виконання начальнику Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, не зупиняє її виконання

Ухвала суду щодо призначення справи до судового розгляду оскарженню не підлягає. Заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

СуддяОСОБА_8