Справа № 674/231/21
Провадження № 1-кп/674/8/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 рокум.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_12

представника потерпілих ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці кримінальне провадження відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000513 від 20.06.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дубинка Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою спеціальною освітою, розлученного, на утриманні неповнолітня дитина, інваліда 2 групи, не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 149 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Дубинка Дунаєвецького району Хмельницької області, українки, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючої завідуючою господарством Кривчицького психоневрологічного інтернату, не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 149 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 будучи власником приватного підприємства «Лідер-ІТ», яке займається вирощування та реалізацією сільськогосподарських культур та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , спільно зі своєю матір?ю ОСОБА_5 , яка працює інженером з охорони праці Кривчицького психоневрологічного інтернату, а з 11.10.2019 перебувала на посаді виконуючої обов?язки директора Кривчицького психоневрологічного інтернату, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Дунаєвецький район, с. Кривчик, вул. Сонячна, 2, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, у вересні 2019 року, попередньо домовились між собою про трудову експлуатацію підопічних Кривчицького психоневрологічного інтернату - ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ..

Так, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 використовуючи своє службове становище та довірливі відносини із підопічними інтернату ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , 21.10.2019, в обідню пору доби, достовірно знаючи властивості психіки підопічних інтернату, застосовувала методи переконання, оскільки щоденно з ними спілкується та використовуючи уразливий стан пацієнтів, викликаний психічними захворюваннями, що унеможливлює та обмежує їх здатність усвідомлювати свої дії, керувати ними, приймати за своєю волею самостійні рішення, чинити опір незаконним діям відносно себе, обіцяючи гарне харчування та вживання спиртних напоїв, здійснила їх вербування та в подальшому, на автомобілі «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, здійснила переміщення вказаних осіб на територію приватного підприємства «Лідер-ІТ», що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Дунаєвецький район, с. Кривчик, вул. Лісова, 1Б, де передала їх своєму сину ОСОБА_4 , який діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 одержав ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 з метою використання їхньої примусової праці, що полягала у пересівання зерна сої на території вказаного підприємства.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 149 КК України як вербування, переміщення, передача, одержання людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_5 будучи інженером з охорони праці Кривчицького психоневрологічного інтернату, а з 11.10.2019 перебуваючи на посаді виконуючої обов?язки директора Кривчицького психоневрологічного інтернату, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Дунаєвецький район, с. Кривчик, вул. Сонячна, 2, спільно зі своїм сином ОСОБА_4 , власником приватного підприємства «Лідер-ІТ», яке займається вирощування та реалізацією сільськогосподарських культур та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, у вересні 2019 року, попередньо домовились між собою про трудову експлуатацію підопічних Кривчицького психоневрологічного інтернату - ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 використовуючи своє службове становище та довірливі відносини із підопічними інтернату ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , 21.10.2019, в обідню пору доби, достовірно знаючи властивості психіки підопічних інтернату, застосовувала методи переконання, оскільки щоденно з ними спілкується та використовуючи уразливий стан пацієнтів, викликаний психічними захворюваннями, що унеможливлює та обмежує їх здатність усвідомлювати свої дії, керувати ними, приймати за своєю волею самостійні рішення, чинити опір незаконним діям відносно себе, обіцяючи гарне харчування та вживання спиртних напоїв, здійснила їх вербування та в подальшому, на автомобілі «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_2 сірого кольору, здійснила переміщення вказаних осіб на територію приватного підприємства «Лідер-ІТ», що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Дунаєвецький район, с. Кривчик, вул. Лісова, 1Б, де передала їх своєму сину ОСОБА_4 , який діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 одержав ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 з метою використання їхньої примусової праці, що полягала у пересівання зерна сої на території вказаного підприємства.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 2 ст. 149 КК України як вербування, переміщення, передача, одержання людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням службового становища.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині не визнав, просив виправдати. Повідомив суду, що з підопічними інтернату знайомий давно, з того часу як робив там ремонти. З 2007 року вирішив займатись сільським господарством, відкрив підприємство «Лідер ІТ», у нього є склади, підопічні інтернату постійно приходили до нього туди поспілкуватись, вони не до кожної людини йдуть на спілкування, а до того кого знають і з ким комфортно. Також, підопічні приходили до людей садити город, ціле літо шукали де себе подіти. В той час у директора інтернату ОСОБА_16 була купа корів і не було чим годувати, та він попросив, щоб хлопці у ОСОБА_17 прокалібрували зерно інтернату (сою та пшеницю), тоді привезли з інтернату три - чотири «Зіли» зерна, підопічні його чистили і збирали у тюки. Хто з підопічних інтернату хотів, той і приходив працювати, вони люблять цю роботу, приходили постійно, їх не заставиш, вони самі хочуть допомогти, територія складу є відкрита. В той день 21.10.2019 він їхав від батьків та заїхав на 15 хвилин на склад, хлопці в той час вже доробляли роботу, разом з ними був також шофер і тракторист. Ніколи не використовував працю підопічних інтернату, щоб на них заробляти.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину в інкримінованому їй злочині не визнала, просила виправдати. Повідомила суду, що 40 років пропрацювала в інтернаті, підопічні мають вільний вихід з інтернату, можуть вийти на три дні та не повертатись. У той час директор пішов у відпустку, та вона була тимчасово виконуючою обов`язки. Директор написав, що потрібно було зробити - пересіяти зерно, сою. На вулицю Лісову, де є склад на підсобному господарстві сина, для пересівання зерна поїхали працівники інтернату та взяли з собою підопічних, вона підвезла їх своєю власною машиною «Рено». Завезла тоді 21.10.2019 ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ще був її чоловік, та шофер. Син у 2019 році сіяв різні культури. Підопічних не передавала своєму сину, вони не працювали на нього, а працювали тільки для інтернату. Діагнози пацієнтів їй не відомі, оскільки вона інженер з охорони праці. Жодному з потерпілих не казала, що потрібно їхати просівати зерно, а сказала про це лише працівнику інтернату. Ніякої вигоди не було, своє зерно на той час вже було просіяне.

Захисники наполягали на тому, що пред`явлене обвинувачення є безпідставним, не конкретизованим, таким, що порушує право на захист, потерпілі претензій до обвинувачених не мають, та такими себе не вважають, належних та допустимих доказів вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та доказів події злочину не надано, крім того, докази обвинувачення зібрані з істотним порушенням вимог КПК України, Конституційних прав особи, отже є недопустимими. У зв`язку на наведеним, просили виправдати обвинувачених на підставі абз.2 ч.1 ст.373, п.1ч.1 ст.284 КПК України.

Незважаючи на невизнання вини, оцінивши доводи обвинувачення та захисту, висновок суду про винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України ґрунтується на сукупності наведених нижче доказів, досліджених судом.

Зокрема, письмовими доказами:

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 20.06.2019 за №0000513 ТУ ДБР у м.Хмельницькому були внесені відомості за попередньою кваліфікацією ч.2 ст.149 КК України;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 20.06.2019 за №0000514 ТУ ДБР у м.Хмельницькому були внесені відомості за попередньою кваліфікацією ч. 2ст.149 КК України;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, за об`єднаним №кримінального провадження 0000513 від 23.07.2019;

- відомостями статуту Кривчицького психоневрологічного інтернату, згідно якого інтернат є стаціонарним закладом для соціального захисту, що утворений для тимчасово або постійного проживання/перебування осіб з психічними порушеннями, які за станом здоров?я потребують стороннього догляду, соціально-побутового обслуговування, надання медичної допомоги, соціальних послуг та комплексу реабілітаційних заходів і яким згідно з висновком лікарської комісії за участю лікаря-психіатра не протипоказане перебування в Інтернаті; до інтернату на державне утримання приймаються громадяни похилого віку та особи з інвалідністю віком старше 18 років із стійкими інтелектуальними та/або фізичними захворюваннями, які за станом здоров?я потребують стороннього догляду, побутового обслуговування, надання медичної допомоги, комплексу реабілітаційних послуг і яким згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії за участю лікаря-психіатра не протипоказане перебування в Інтернаті; підопічні (крім недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена) за рішенням директора Інтернату можуть за їх згодою залучатися до виконання тимчасових робіт, які не пов?язані з обслуговуванням підопічних, на умовах цивільно-правового договору, якщо робота не протипоказана за станом його здоров?я, з оплатою відповідно до акта виконаних робіт.

- відомостями списку осіб, яким надаються послуги щодо догляду і забезпечення проживання Кривчицького психоневрологічного інтернату станом на 24.10.2019, згідно якого ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 є підопічними інтернату;

- відомостями журналу працетерапії Кривчицького психоневрологічного інтернату, відповідно до якого 21.10.2019 року потерпілі до працетерапії не залучались;

- посадовою інструкцією інженера з охорони праці Кривчицького психоневрологічного інтернату - ОСОБА_5 ;

- наказом №243 від 10.10.2019, відповідно до якого ОСОБА_5 на період щорічної відпустки директора ОСОБА_23 з 11.10.2019 по 04.11.2019 передано функціональні обов`язки директора;

- відомостями витягу з ЄДР, згідно яких ОСОБА_4 є власником ПП «Лідер-ІТ», вид діяльності - вирощування зернових культур;

- даними технічного паспорту на приміщення зерноскладу, площею 899,2 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_4 ;

- відомостями звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2019 року КП Кривчицького підсобного господарства психоневрологічного інтернату, де відсутня інформація щодо наявності посівних площ сої у 2019 році;

- протоколами про результати проведення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 18.09.2019 (фактично 07.10.2019) та від 24.10.2019 відносно ОСОБА_4 та записами на оптичних носіях до них, де отримано інформацію на підтвердження розмов ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_5 щодо залучення до робіт пацієнтів інтернату;

- протоколом обшуку від 21.10.2019, та записами на оптичному носії до нього, під час якого за адресою АДРЕСА_2 виявлело зерносклад, де знаходились потерпілі, які проводили роботи по очищенню зерна. Від ОСОБА_4 зауважень до протоколу не надійшло. В ході обшуку вилучено комп`ютерне обладнання, блокнот, мобільні телефони.

- протоколом обшуку від 21.10.2019 адмінбудівлі Кривчицького психоневрологічного інтернату за адресою: с.Кривчик, вул. Сонячна,2, в ході якого вилучено справи пацієнтів ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , особову справу ОСОБА_5 , особову справу ОСОБА_23 , посадову інструкцію ОСОБА_5 , посадову інструкцію ОСОБА_23 , контракт з керівником;

- протоколом обшуку від 21.10.2019 будинку, що належить ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено картонне упакування від мобільного марки «bravis, картонне упакування від мобільного телефону марки «NOMI», сім карту «DJUICE», пластиковий тримач від сім-картки , мобільний телефон марки «KENEKSI», паспорт гр. України, виданий на ім?я ОСОБА_24 , пенсійне посвідчення, копію паспорта гр. України, виданого на ім`я ОСОБА_25 , копію паспорта гр. України виданого на ім?я ОСОБА_26 , документи,; печатки, картонне упакування від мобільного телефону марки «Fly», картонне упакування від мобільного фону марки «Nokia», мобільний телефон марки «bravis», папку рожевого кольору на якій написано «Установчі документи», папку чорного кольору на якій написано «Установчі документи ОСОБА_27 »; Грошові кошти номіналом по 100 (сто) доларів США, в кількості 49 шт. на загальну суму 4900 дол. США, мобільний телефон марки «Samsung» в якому використовуються сім-картки НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ;

- уразливий стан потерпілихпідтверджується протоколом огляду предметів від 29.10.2019 року, а саме особових справ ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , яким зафіксовано відомості щодо наявності захворювань психічного здоров`я потерпілих, перебування у зв`язку з цим на повному державному забезпеченні у Кривчицькому психоневрологічному інтернаті, рекомендації щодо можливості праці останніх.

Також, свідок ОСОБА_28 повідомила суду, що на той час працювала на посаді бухгалтера, в підсобному господарстві інтернату є штатні працівники, яким нараховувалась заробітна плата. Кошти підопічним за роботу на підсобному господарстві не виплачувались. В межах трудотерапії за рекомендацією лікаря підопічні могли працювати на підсобному господарстві, є інструктор з трудотерапії Надаховський. На підсобному господарстві використовувалась техніка ОСОБА_29 , тому що в інтернату стара техніка.

Свідок ОСОБА_30 повідомив суду, що працював інструктором з праці в інтернаті. В його обов`язки входило складання трудотерапії. Потерпілим була показана трудотерапія, поза межі інтернату вони йдуть працювати по своїй волі. Зерно інтернату оброблялось на точці Пегейчуків. Підопічні загружали зерно інтернату на автомобіль «Зіл», їх ніхто не заставляв. Цими людьми не покеруєш, вони не адекватні, їх не можливо заставити працювати. Допомагали за межами трудотерапії з власної волі.

Свідок ОСОБА_23 повідомив суду, що працював на посаді директора Кривчицького психоневрологічного інтернату. Підопічні інтернату щороку проходили медичні огляди ти їм була показна трудотерапія. В інтернаті вівся журнал трудотерапії, і коли інструктор з праці брав підопічного на господарство, записував у журнал. В закладі є підсобне господарство, де є худоба та вирощувались овочі, зерно, яке збирали та переробляли на муку. Вихованці залучались до роботи на підсобному господарстві в межах трудотерапії та з власної волі. У 2019 році коли ішов у відпустку вказав ОСОБА_31 , що необхідно просіяти зерно (пшеницю, сою). Зерно сіяли в ОСОБА_32 , який погодився допомогти. Підопічні самі хотіли працювати на просіюванні зерна, їх ніхто не примушував, вони трудолюбиві люди.. ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 ніколи претензій до ОСОБА_29 не мали, категорично відмовлялись від проведення щодо них експертизи. Підопічний ОСОБА_10 є недієздатним, та ОСОБА_23 був його опікуном.

До вказаних показань, в частині залучення вихованців для пересівання зерна інтернату в ОСОБА_17 з власної волі поза межами трудової терапії, суд ставиться критично, оскільки вказана обставина щодо пересівання 21.10.2019 року зерна саме інтернату, спростовується сукупністю досліджених доказів.

Потерпілий ОСОБА_10 в присутності законного представника ОСОБА_12 повідомив суду, що два роки тому перекидав сою, возив на тачці, працював на колгоспі, колгосп належить ОСОБА_33 . Поїхав добровільно. Давали солодку воду. ОСОБА_34 та ОСОБА_35 не ображали.

Потерпілий ОСОБА_8 повідомив суду, що з 2002 року перебував в інтернаті, умови проживання гарні. 2 роки назад вересень-жовтень перекидали сою з ОСОБА_21 , був ОСОБА_36 , ОСОБА_37 . Соя була колгоспна с.Дубинка, колгосп допомагав інтернату, а вони колгоспу, допомагав добровільно, там давали їсти, цукерки, сигарети, солодку воду, ковбасу з хлібом. Просив поїхати ОСОБА_38 , ОСОБА_39 теж брала. Претензій до ОСОБА_29 не має.

Потерпілий ОСОБА_11 не пам`ятає обставин події. Пегейчуків не впізнає.

Потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що тоді десь під осінь пересівав сою, приїжджали працівники поліції, працював у колгоспі без вихідних, нічого не платили, кормили. Не знає кому належить колгосп і хто його власник, приїжджали з колгоспу і брали на роботу. Брали завгосп ОСОБА_40 та ОСОБА_34 . В той день приїхала ОСОБА_40 бусом, привезла на колгосп і казала, що треба пересівати сою. Працювали з ранку до пізньої ночі, нічого не платили, як була горілка то давали, давали їсти. Працювало їх чотири чоловіки. Їхав працювати добровільно, до них ставились нормально. Самостійно без дозволу територію інтернату покидати не може. Слідчий коли підійшов сказав припинити пересівати сою і вони припинили. Претензій не має, ніхто його не ображав.

Потерпілий ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, аналізуючи в сукупності надані докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість та правильність кваліфікації дій:

обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 149 КК України, як вербування, переміщення, передача, одержання людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб;

обвинуваченої ОСОБА_5 - за ч. 2 ст. 149 КК України, як вербування, переміщення, передача, одержання людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням уразливого стану, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням службового становища.

Разом з цим, суд не приймає до уваги як неналежні докази обвинувачення:

- протокол про результати проведення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 23.09.2019 відносно ОСОБА_4 з записами на оптичному носії до нього, оскільки з не конкретних розмов, що містяться в ньому не вбачається можливим перевірити обставини справи в межах пред`явленого обвинувачення;

- протокол огляду предмету від 24.10.2018, мобільного телефону марки «Samsung» з сім картою, № НОМЕР_5 де отримано інформацію з відеозапису у папці «VIBER VIDEOS», який підтверджує факт виконання господарських робіт підопічними інтернату на території господарства, датований 03.11.2018, тобто у період, що не охоплює подію злочину згідно пред`явленного обвинувачення.

Крім того, згідно обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було інкриміновано злочинне діяння за ч.2 ст.149 КК України і за таких обставин. Так, в обвинувальному акті вказано, що реалізуючи домовленості, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_4 упродовж вересня - жовтня 2019 року неодноразово здійснювали вербування, переміщення, передачу та одержання ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 з метою їх трудової експлуатації з використанням їх уразливого стану, зумовленого психічними захворюваннями, а також використовували їх безоплатну працю, яка полягала у виконанні роботи, що не потребує спеціальної кваліфікації та знань на території приватного підприємства «Лідер-ІТ», зокрема пересівання зерна пшениці та сої без укладення цивільно-правових договорів та оплати праці підопічних інтернату відповідно до акту виконаних робіт. Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримували матеріальну вигоду, яку розподіляли між собою, не оплачуючи працю підопічних інтернату.

Зазначені в обвинувальному акті обставини події суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, є неконкретними та такими, що не грунтуються на досліджених судом доказах обвинувачення, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне виключити їх з обвинувачення.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складу інкримінованого злочину за ч.2 ст.149 КК України та відсутності події кримінального правопорушення суд враховує наступне.

Для вербування, переміщення, переховування, передачі і одержання людини з використанням уразливого стану, обов`язковою ознакою є мета вчинення злочину - експлуатація, в даному випадку трудова (примусова праця).

Потерпілі в ході судового розгляду вказували, що надавали свою добровільну згоду на пересівання сої, примус до праці був відсутній, ніхто їх не ображав, претензій до обвинувачених не мають.

Разом з цим, вербування людини, що охоплює об`єктивну сторону злочину за с. 149 КК України передбачає дії, пов`язані із схиленням потерпілого працювати, до таких дій відноситься і психічний (психологічний) вплив на людину у формі запрошення або переконання, суб`єктом, який користується довірою у потерпілого, що перебуває в уразливому стані, на шкоду останньому, а в подальшому переміщення людини з одного місця в інше та передача для експлуатації.

Винний таким запрошенням або переконанням, втручається в сферу психічної (інтелектуальної та вольової) діяльності іншої особи, яка перебуває в уразливому стані, формує її уявлення про відповідні обставини, внаслідок чого вона обирає ту чи іншу лінію поведінки без знання про істинний, дійсний стан справ, її уявлення і судження є хибними, а волевиявлення, та вчинки обумовлені переконуванням винного.

Вербування є закінченим з моменту отримання згоди від завербованої особи. В такому випадку, добровільний характер згоди на експлуатацію (внаслідок обману або використання уразливого стану) не виключає кримінальної відповідальності.

Про те, що праця є примусовою, можуть свідчити, зокрема, і такі обставини, як відсутність трудової угоди, невиплата грошової винагороди за виконану роботу.

Уразливий стан особи слід визнавати в усіх випадках, коли за обставинами справи її згода на вербування, переміщення, переховування, передачу чи одержання була отриманою під впливом суб`єктивних та/або об`єктивних причин і не відповідала її справжнім інтересам.

Під час досудового розслідування та судового розгляду об`єктивно встановлено наявність уразливого стану потерпілих як пацієнтів психоневрологічного інтернату, які в силу особливостей ментального здоров`я, викликаних психічними захворюваннями, надаючи згоду на безкоштовну працю довіреним особам, з яким перебували у приязних стосунках, діяли всупереч власним інтересам, тим самим були піддані вербуванню та, в подальшому, трудовій експлуатації (примусовій праці), за яку отримували лише харчування, отже має місце подія кримінального правопорушення за ч.2 ст.149 КК України та дії обвинувачених містять його склад.

Слід також зазначити, що під корисливими мотивом у вчиненні даного злочину, варто розуміти як бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, а так само і уникнути матеріальних витрат чи обов`язків, тобто в даному випадку уникнути витрат на оплату праці потерпілих.

Відсутність претензій в потерпілих до обвинувачених не змінює правової природи події кримінального правопорушення, яке не відноситься до справ приватного обвинувачення.

Жодна з норм КПК не виключає здійснення досудового розслідування, судового провадження за інкримінованим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , правопорушенням за ч.2 ст.149 КК України, за відсутності претензій потерпілих.

Також, захисниками заявлено клопотання про визнання недопустимими та недостовірними доказів. Надаючи оцінку клопотанню сторони захисту суд враховує наступне.

Доводи сторони захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають вирішального значення в цьому провадженні, судом у вироку не зазначались. У даному випадку, суд виходить з усталеної практики ЄСПЛ, згідно з якою, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. З рішення має бути чітко зрозуміло, що конкретні та ясні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи (Морейра Ферейра проти Португалії (№ 2); S.C. IMH Suceava SRL проти Румунії).

Суд оцінює докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК (ч. 1 ст. 86 КПК).

Водночас КПК не містить положення про те, що будь - яке процесуальне порушення, допущене при збиранні доказів, тягне за собою безумовне визнання доказів недопустимими (як протилежність за визначенням допустимим доказам). Разом з тим передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь - які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч. 1 ст. 87 КПК).

У зв`язку із цим, при наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення: (1) прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи (2) зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

Сторона захисту просить визнати недопустимими доказами протоколи НСРД зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі №72/8/13/6487т від 24.10.2019, №72/8/13/6096т від 18.09.2019 та №72/8/13/5687/т від 23.09.2019 з додатками з урахуванням доктрини «плодів отруєного дерева» з підстав: відсутності джерел про обставини, що стали підставою для проведення НСРД (повідомлення СБУ від 19.06.2019, з якого вбачається, що здійснювались оперативно-розшукові заходи без заведення ОРС, лист СБУ від 25.06.2019, в якому зафіксовано відомості про причетність ОСОБА_38 до вчинення кримінальних правопорушень, та відомості про особисте життя, отримані в позапроцесуальний спосіб). Слідчий ДБР ОСОБА_41 проводив першочергові слідчі та процесуальні дії, проте доручення керівництва щодо внесення відомостей в ЄРДР відсутнє. Слідча ДБР ОСОБА_42 не мала повноважень на звернення з клопотанням від 21.08.2019 №607-т/1-2 до Хмельницького апеляційного суду про надання дозволу на проведення НСРД, оскільки доручення або рішення на проведення досудового розслідування їй не надавалось. Крім того, вказали, що в судовому засіданні 27.07.2022 прокурором надано постанову про доручення розслідування слідчій групі, датовану 23.07.2019, досудове розслідування здійснювалось починаючи з 20.06.2019 по 23.07.2019, тому дана постанова не є доказом наявності повноважень у слідчих до даного часу. Вказана постанова є недостовірною, оскільки на час відкриття матеріалів стороні захисту за ст.290 КК України була відсутня. Перевірити справжність «віднайденої» постанови у сторони захисту можливості не має. Також, несвоєчасне відкриття постанови є порушенням засад кримінального судочинства та справедливості судового розгляду, обмеженням прав сторони захисту. Тому постанову просили виключити зі складу доказів. Проведенням обшуку порушено право на недоторканість житла, отже протокол обшуку є недопустимим доказом. Порушено правила підслідності, оскільки досудове розслідування було розпочато ДБР, у зв`язку з наявністю відомостей про причетність до злочину посадової особи правоохоронного органу, постанова прокурора, якою передано справу до національної поліції не мотивована неефективністю розслідування.

Відносно доводів відсутності повноважень у слідчої ОСОБА_43 та виключення постанови від 23.07.2019 про призначення групи слідчих зі складу доказів, так як цей процесуальний документ був наданий стороною обвинувачення на стадії судового розгляду, суд приходить до висновку, що цей документ (процесуальне рішення) є достатнім для підтверджує повноваження зазначених у ній слідчих на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а надання її під час судового розгляду не вплинуло на права і обов`язки сторони захисту, не порушило принципу змагальності, і не перешкоджає суду розглянути кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення.

Також, слід зазначити, що процесуальне рішення про призначення чи зміну слідчих (групи слідчих) не є самостійним доказом у розумінні ст. 84 КПК, адже не містить зафіксованих та зібраних відповідними суб`єктами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

Отже, невідкриття цієї постанови стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 цього Кодексу та автоматично не зумовлює визнання доказів недопустимими.

За клопотанням слідчої ОСОБА_43 , дозвіл на аудіо -, відеоконтроль особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, візуальне спостереження надавався на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду, яку стороні захисту було відкрито в порядку ст. 290 КПК. Тобто, судом встановленим законом визначено достатність підстав для здійснення заходів, які тимчасово обмежують права фізичної особи, в зв`язку з проведенням негласних слідчих (розшукових) дій. Отже, втручання в приватне життя (спілкування) було предметом судового контролю слідчого судді на стадії досудового розслідування, та відбулось у встановленому законом порядку.

Суд також відхиляє твердження захисників про відсутність у слідчого ОСОБА_44 повноважень на початок досудового розслідування, адже слідчий, вніс їх до ЄРДР на виконання положень ст. 214 КПК.

Приписи ст. 39 КПК, регулюють питання призначення слідчого для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні саме після початку такого розслідування, тобто після внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Щодо твердження захисту про втручання у право на недоторканість житла під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 , сторона захисту не навела обґрунтованих доводів, як саме проведення обшуку вплинуло на права підзахисних на недоторканість житла чи іншого володіння. Протокол обшуку було підписано ОСОБА_4 без зауважень.

Щодо порушення правил підслідності слід зазначити, що докази вважаються недопустимими лише у разі, якщо буде встановлено, що порушення підслідності поєднано з істотним порушенням прав та свобод людини, як зазначено в ч. 1 ст. 87 КПК, явним та грубим зловживанням з боку органу досудового розслідування.

Забезпечення ефективного розслідування і, як складова цієї діяльності, визначення органу розслідування є по суті управлінською діяльністю прокурора, у якого можуть бути інші підстави для передачі справи іншому органу, крім здійснення неефективного розслідування.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ч. 2 ст. 218 КПК, не містить посилання на час, в межах якого прокурором має бути визначено підслідність за іншим органом досудового розслідування. При цьому природно, що на початкових етапах розслідування відомості про подію злочину є фрагментарними, що іноді унеможливлює точне та беззаперечне встановлення належного органу досудового розслідування одразу на початку розслідування з огляду на недостатність необхідних фактичних даних.

Постанову прокурора від 01.10.2019 про визначення підслідності іншому органу (замість ДБР - ГУ Національної поліції в Хмельницькій області) мотивовано відсутністю відомостей про причетність до події працівника правоохоронного органу, отже вказана постанова є належно мотивованою.

З врахуванням викладеного, суд не може визнати переконливим доводи сторони захисту, що стосується недопустимості та недостовірності доказів.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитини, є інвалідом ІІ групи, до кримінальної відповідальності притягається вперше, особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка раніше не судима, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягається вперше.

Обставин, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України та обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, беручи до уваги позицію потерпілих, які претензій до обвинувачених не мають, суд призначає покарання у виді позбавлення волі в межах найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 149 КК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому, зважаючи на дані про особи обвинувачених, міцність їх соціальних зв`язків, під час досудового розслідування та судового провадження обвинувачені вели законослухняний спосіб життя, не ухилялись від суду, не притягувався до будь-якої відповідальності, компрометуючі дані щодо них відсутні, потерпілі претензій до них не мають, суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених можливе без реального відбуття призначеного їм покарання, однак в умовах здійснення контролю за їх поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбаченихст.76 КК України.

На думку суду та у відповідності до ст.50 КК України, саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинувачених, а також попередження скоєння ними нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого покарання, суд не вбачає.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Запобіжний захід не обирався, підстав для обрання обвинуваченим запобіжного заходу суд не вбачає.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 23.10.2019 на речові докази слід скасувати.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.1, 2 ч.1, ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.1, 2 ч.1, ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 23.10.2019 на речові докази після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марки «Samsung» в чохлі чорного кольору з сім картою, № НОМЕР_5 , блокнот в обкладинці сірого кольору, мобільний телефон «Самсунг Гелексі J5», з сім картою «Київстар» НОМЕР_6 , два записуючих пристрої та один блок живлення, який зберігається в камері схову речових доказів Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області - повернути ОСОБА_4

- особову справу ОСОБА_5 , особову справу ОСОБА_23 , посадову інструкцію ОСОБА_5 , посадову інструкцію ОСОБА_23 , контракт з керівником, які зберігаються в камері схову речових доказів Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області - повернути Кривчицькому психоневрологічному інтернату.

- особову справу ОСОБА_14 на 50 арк., особову справу ОСОБА_9 на 55 арк., особову справу ОСОБА_8 на 40 арк., особову справу ОСОБА_10 на 47 арк., особову справу ОСОБА_11 на 42 арк., які передані на зберігання ОСОБА_5 - залишити за Кривчицьким психоневрологічним інтернатом.

- грошові кошти в сумі 4900 доларів США, які, передані на відповідальне зберігання до відділення «центрального» Хмельницької філії ПАТ КБ «Приватбанк» - повернути ОСОБА_5

- документи на 62 аркушах (технічні паспорти на будівлі, копії паспортів, витяги), файл з аркушами паперу формату А4 в кількості 4 штуки з відтисками печатки, дві папки з файлами та документами, що стосуються діяльності фермерських господарств, мобільний телефон «Самсунг Гелексі J7» з сім картами «Київстар», НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , мобільний телефон марки BRAVIS золотистого кольору моделі «А501 BRIGHT» коробку від мобільного телефону марки NOKIA моделі Х2-00, коробку від мобільного телефону марки FLY моделі IQ4502 Quad ERA ENERGY 1, 2 коробки з-під мобільних телефонів, мобільний телефон «Кенексі», сім-карта «Діджус», пластиковий носій сім карти «Киівстар», дві печатки, які зберігаються в камері схову речових доказів Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області - повернути ОСОБА_5

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_24 , серії НОМЕР_7 від 03 квітня 1998 року, пенсійне посвідчення № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_24 , серії НОМЕР_9 від 27.05.2009 та ІПН на ім`я ОСОБА_24 , які передано на зберігання ОСОБА_5 - повернути власнику ОСОБА_24

- 4 мобільні телефони, 2 коробки з під мобільних телефонів, дві картонні коробки «Київстар» та «Vodafone», 2 тримачі сім карт, які зберігаються в камері схову речових доказів Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області - повернути ОСОБА_23 ..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Обвинуваченим, прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1