ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2613/23 Справа № 242/1281/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 30.05.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30.05.2023 року, задоволено клопотання прокурора, в задоволенні клопотання захисника і обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовлено. Продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до 28 липня 2023 року, включно.

Із вказаною ухвалою не погодився обвинувачений ОСОБА_6 та оскаржив її в апеляційному порядку вважаючи її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Просить змінити йому міру запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, визначити запобіжний захід у вигляді застави.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляджу апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду оскільки ОСОБА_6 не має офіційного місця роботи, стійких соціальних зв`язків, обізнаний про суворість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не має законного джерела доходів та засобів до існування, що може спонукати його до вчинення нових умисних злочинів, так як раніше він неодноразово був засуджений за корисливі злочини, за які відбував покарання у місцях позбавлення волі, до Селидівського міського суду Донецької області спрямовано декілька обвинувальних актів відносно ОСОБА_6 , судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що ОСОБА_6 на шлях виправлення не став і знову вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного заявленого ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, врахував думку сторони захисту, а саме обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим, вказували, що ризики, зазначені в клопотанні, зменшились, просили обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його співмешканки в м.Українськ.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що за наявними матеріалами справи у ОСОБА_6 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілого і свідків, продовжувати злочинну діяльність.

Доводи апеляційної скарги про можливість змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується наявністю ризиків, які передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення судового розгляду не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає не переконливими доводи апеляційної скарги щодо можливості зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, оскільки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 30.05.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді