Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3005/23
Провадження № 1-кп/723/3752/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю :

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сторожинець кримінальне провадження, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, уродженця с.Великий Кучурів, Сторожинецького району, Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 11.04.2023 року, близько 16 години 21 хвилини, в селі Великий Кучурів, Чернівецького району, Чернівецької області, керуючи технічно справним автомобілем марки « ВАЗ » модель 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони села Тисовець по вулиці « Бузенка » у напрямку села Годилів, не врахував дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, діючи в порушення та невиконання вимог п.12.3 « Швидкість руху » Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001року, проявив неуважність та самовпевненість , що його дії по керуванню вказаним автомобілем будуть безпечним для інших учасників руху, виявивши заздалегідь малолітню ОСОБА_6 , яка в момент її виявлення перебувала на краю проїздної частини дроги та потрапила в його поле зору ще за довго до зближення із нею, не зменшуючи швидкість руху свого автомобіля до величини , яка дозволить зупинити його до лінії руху малолітнього пішохода ( у випадку початку його руху в небезпечному напрямку), не зміг вчасно відреагувати на зміну напрямку ОСОБА_6 , яка раптово почала переходити дорогу зліва на право та скоїв на неї наїзд передньою частиною свого автомобіля.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження у виді: садна на обличчі та верхніхкінцівках , закритий лінійний перелом із незначним зміщенням відламків та імпресією лінійно по шву луски правої скроневої кістки, субдуральні гематоми лобної і скроневої часток мозку, забій головного мозку середнього ступеня важкості, що у відповідності до висновку судового медичного експерта № 232 мд від 08.05.2023 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду, водій ОСОБА_4 , скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.3, встановлених « Правилами дорожнього руху », затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 року та ведених в дію з 01.01.2002 року , які вимагають від водія:

- п.1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб неповинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків ;

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху ,

- п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України , а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, та надав суду показання , якими підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, а саме те, що керуючи автомобілем марки «ВАЗ» модель 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони села Тисовець по вулиці « Бузенка » у напрямку села Годилів, здійснив наїзд на ОСОБА_6 ..

Просив суворо його не карати , щиро кається в скоєному. Просив не позбавляти його права керувати транспортними засобами, так як транспортним засобом заробляє на свій прожиток , утримує сім`ю та малолітня дитина ОСОБА_4 постійно хворіє що є необхідність у її транспортуванні до лікарні .

Законний представник потерпілої ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд даного кримінального провадження у її відсутності. Претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру вона не має, просила щоб суд обвинуваченого суворо не карав і не позбавляв волі.

Суд у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України за згодою усіх учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин. Чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.65 КК України та п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року, «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при призначенні покарання за ст. 286 КК України суд має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Відповідно до ст.12 КК України, вчинений обвинуваченим злочин є злочином тяжким , крім того суд враховує і той факт що дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних правопорушень скоєних по необережності .

При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги , що обвинувачений на ОСОБА_8 обліку в лікаря психіатра та нарколога не знаходиться , раніше не судимий , визнав повністю свою вину, щиро у вчиненому розкаявся , позитивно характеризується по місцю проживання , добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілій , має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає :

- щире каяття (п.1ч.1ст.66 КК України ) ;

- добровільне відшкодування завданого збитку (п.2ч.1ст.66 КК України ) ;

- молодий вік обвинуваченого (ч.2 ст.66 КК України ).

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням всіх встановлених обставин по кримінальному провадженню, особи яка його скоїла, наявності пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих обставин, заяви законного представника потерпілої про застосування міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі , відшкодування потерпілій шкоди , враховуючи що кримінальне правопорушення скоєне по необережності, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, і воно є тією мірою покарання, яка необхідна для виправлення та перевиховання обвинуваченого. Суд знаходить, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому застосовує щодо нього вимоги ст.75,76 КК України та призначає покарання з іспитовим строком.

Суд також враховує і ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 транспортним засобом заробляє на свій прожиток та утримує сім`ю . Крім того суд враховує , що малолітня дитина ОСОБА_4 постійно хворіє та є необхідність у її транспортуванні до лікарні. Потерпіла теж вказала в заяві щоб призначити обвинуваченому мінімальне покарання . Тому суд вважає що до ОСОБА_4 не слід застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами .

Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Також з обвинуваченого ОСОБА_4 , необхідно стягнути судові витрати на користь держави за проведення експертиз.

З автомобіля марки « ВАЗ » модель 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 необхідно зняти арешт за минуванням потреби.

Речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення за ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами .

На підставі ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку виконає покладені на нього судом обов`язки :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання .

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення експертиз у сумі 5258 гривень на користь держави .

Речовий доказ :

- автомобілем марки « ВАЗ » модель 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий під відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити у його користуванні та розпорядженні .

Зняти арешт з автомобіля марки « ВАЗ » модель 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 діб з моменту проголошення через Сторожинецький районний суд .

Суддя Сторожинецького районного суду ОСОБА_9