Справа № 526/2487/23
Провадження № 1-кс/526/507/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2023 року м. Гадяч

слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000114 від 17.06.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.239-2 КК України,

в с т а н о в и в:

17 липня 2023 року до Гадяцького районного суду звернулася дізнавач СВ ВП №1 Миргородського РВП в Полтавській області ОСОБА_5 з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000114 від 17.06.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.239-2 КК України, вказуючи, що 16.06.2023 року до ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшов рапорт начальника СРПП ВП№1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про те, що до нього звернулася ОСОБА_7 та повідомила, що невідомі особи з використанням техніки на одному з пляжів річки Псел в м.Гадяч проводять гідротехнічні заходи з поверхневим (ґрунтовим) шаром земель водного фонду без відповідної дозвільної документації.

В ході досудового розслідування скеровано запит до Гадяцької міської ради, на який отримано відповідь про те, що з метою улаштування (відновлення) естетичного вигляду та покращення санітарного стану території на земельній ділянці (з умовною назвою пляж №3), проводилися роботи з благоустрою. А саме, очищення території від замулення та забур`янення при цьому не змінювався гідрологічний режим, санітарний режим території водного фонду.

Крім цього в рамках даного кримінального провадження приєднано звернення ОСОБА_7 з приводу того, що на території земельної ділянки загальною площею 1,500 га по АДРЕСА_1 знаходиться озеро в якому роботи по викачуванню води та випилювання дерев навколо нього.

14.07.2023 в ході проведення огляду озера виявлено дві мотопомпи, одна з яких саморобна на мотоциклетних колесах з двигуном від автомобіля марки Москвич 412 та водну помпу марки FP 30cна 3 дюйма (80 мм) з максимальною висотою підйому 7 метрів, напором 28 м, два пожежні рукава довжиною по 20 метрів та два всмокнуючі шланги по 4 та 50 метрів відповідно, які після огляду передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , оскільки до вказаних помп, здійснено тимчасовий доступ відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України.

У ході проведення досудового розслідування зібрано докази, які вказують на те, що зазначені вищі водяні дві мотопомпи, одна з яких саморобна на мотоциклетних колесах з двигуном від автомобіля марки Москвич 412 та водну помпу марки FP 30cна 3 дюйма (80 мм) з максимальною висотою підйому 7 метрів, напором 28 м, два пожежні рукава довжиною по 20 метрів та два всмокнуючі шланги по 4 та 50 метрів відповідно можуть бути знаряддями вчинення кримінального проступку передбаченого ст.239-2 КК України.

Таким чином, вказані вище мотопомпи як річ є матеріальним об`єктом, який містять відомості та може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже має значення для розкриття кримінального правопорушення (значення речового доказу у кримінальному провадженні).

За постановою дізнавача СД ВП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.07.2023 мотопомпи визнано речовим доказом, оскільки він повністю відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив суд накласти арешт на вказані у клопотанні речі, оскільки з ними необхідно проводити слідчі дії.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та накладення арешту на майно, вказавши, що всі роботи по благоустрою території проводяться у відповідності з чинним законодавством та подав з приводу цього відповідні документи.

Ознайомившись з даним клопотанням, долученими до нього матеріалами, слідча суддя дійшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Проте, як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно звернулася дізнавач СД ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , тобто не уповноважена на те особа.

Відповідно до статті 3 КПК України дізнавач уповноважений в межах компетенції, передбаченої КПК, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.

Згідно витягу із ЄРДР у кримінальному провадженні №0000114 досудове слідство здійснюється за ч.1 ст.239-2 КК України.

За класифікацією кримінальних правопорушень, визначених ст. 12 КК України, правопорушення, передбачене ч.1 ст.239-2 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Зважаючи на те, що приписи ст. 171 КПК України носять імперативний характер, дізнавач не наділений правом на звернення до суду із клопотанням про арешт майна у тих справах, що перебувають у його провадженні. У даному випадку з таким клопотанням до слідчого судді мав право звертатися лише прокурор.

При накладенні арешту на майно, слідча суддя враховує, що досудове розслідування здійснюється за ч.1 ст.239-2 КК України, тоді як при викладенні обставин вчинення кримінального проступку в клопотанні дізнавач зазначає про те, що незаконне заволодіння ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) земель, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи для довкілля.

Таким чином дізнавачем не було зазначено формальних ознак складу кримінального проступку - ч.1 ст.239-2 КК України, відсутні відомості про повідомлення будь-якій особі про підозру.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння власника належним йому майном. В даному випадку дізнавач є не уповноваженою особою на звернення до суду з даним клопотанням, з таким клопотанням мав звернутися до суду прокурор в межах наданих йому повноважень та відповідно до приписів ст. 171 КПК України, у зв`язку чим не вбачаю правових підстав для задоволення клопотання.

Керуючись статтями 131, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а:

Клопотання дізнавача СД ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000114 від 17.06.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.239-2 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення, а особами без виклику яких постановлено ухвалу протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали проголошено о 16.30 25.07.2023

Слідча суддя: ОСОБА_1