Справа № 191/3366/20
Провадження № 1-кп/191/179/22
У Х В А Л А

іменем України

07 червня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засідання в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №001805 від 15 грудня 2019 року, відносно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-професійною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей 2016 та 2022 років народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 14 грудня 2019 року приблизно о 04 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , на руках якого були вдягнені боксерські рукавички, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_3 , яке перебуває в користуванні потерпілої.

В цей же день та час, ОСОБА_4 , знаходячись в коридорі будинку за вищевказаною адресою, реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на повторне умисне спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер власних дій та бажаючи настання наслідків у вигляді спричиненні фізичного болю та заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, обома руками, на яких були вдягнені боксерські рукавички став наносити потужні почергові удари в область голови потерпілої ОСОБА_6 .?

Від нанесених ударів потерпіла впала на дрова, які були складені в коридорі, а ОСОБА_4 , не бажаючи припинення своїх протиправних дій, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , зняв боксерські рукавички та продовжив наносити удари руками стиснутими в кулаки почергово по поперековій ділянці зліва потерпілій, спричинивши фізичний біль.

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 354 від 17.12.2019, спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців поперекової ділянки зліва, які за своїм характером та у своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, маючи єдиний прямий злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_4 , 14 грудня 2019 року приблизно о 17.35 год. прийшов до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де проживає потерпіла ОСОБА_7 , яка вийшла з будинку.

В цей час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок і загальноприйняті норми суспільної моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ногою вибив вхідні двері будинку та став наздоганяти раніше йому незнайому ОСОБА_7 , яка намагалась втекти від нього, за будинок.

Далі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів по тілу людини, потерпілій будуть спричинені тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, наніс потерпілій ОСОБА_7 два удари своєю ногою взутою у чобіт по зовнішній поверхні лівого стегна, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця зовнішньої поверхні лівого стегна, яке відноситься до категорії легких (висновок судового експерта №366 від 27.12.2019).

З метою уникнути подальшого нанесення тілесних ушкоджень потерпіла почала відбігати в бік сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_5 , від ОСОБА_4 , який продовжуючи свої злочинні хуліганські дії, почав переслідувати ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_4 , 14 грудня 2019 року приблизно о 18.00 год. без перешкод зайшов на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , де знаходилась ОСОБА_7 , на крик якої вийшов свідок ОСОБА_8 , щоб з`ясувати обставини.

ОСОБА_4 , продовжуючи діяти з єдиним злочинним умислом, направленим на вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок і загальноприйняті норми суспільної моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючу, що шляхом завдання ударів по тілу людини можуть спричинити тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, наніс свідку ОСОБА_8 один удар правою рукою на якій вдягнена боксерська рукавичка в ліву ділянку обличчя, спричинивши фізичний біль.

В цей час до свідка ОСОБА_8 підійшла його дружина - потерпіла ОСОБА_9 , якій ОСОБА_4 наніс один удар правою рукою на якій була вдягнена боксерська рукавичка, в ділянку перенісся, від якого потерпіла ОСОБА_9 не втрималась на ногах і упала на землю на лівий бік. ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, наніс один удар ногою взутою у чобіт в ліве око, заподіявши тілесні ушкодження тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин та синця ділянки лівої брови, синців обох повік лівого ока, яке відноситься до категорії легких (висновок судового експерта №363 від 24.12.2019).

ОСОБА_7 в цей час, скориставшись моментом, коли ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_10 , вибігла з двору та побігла по вулиці в напрямку сусідського домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_11 .

ОСОБА_4 , 14 грудня 2019 року, приблизно о 18.05 год., продовжуючи діяти з єдиним прямим злочинним умислом, спрямованим на вчинення хуліганських дій, діючи умисно, пошкодив хвіртку паркану, зайшов на територію домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_3 , де могла знаходитись ОСОБА_12 .

Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій єдиний прямий злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок і загальноприйняті норми суспільної моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, підійшов до будки, до якої була прив`язана собака. З хуліганських мотивів ОСОБА_4 почав жорстоко поводитися з твариною, спричинюючи їй біль. За діями ОСОБА_4 через вікно спостерігала малолітня дитина, яка почала хвилюватися та плакати.

Продовжуючи реалізовувати свій єдиний прямий злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_4 14 грудня 2019 року приблизно о 18.27 год. без перешкод зайшов на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де грубо порушуючи громадський порядок і загальноприйняті норми суспільної моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, став висловлюватися нецензурною лайкою в бік власниці будинку ОСОБА_13 та погрожувати фізичною розправою, вимагаючи надати йому автомобіль. Потім ОСОБА_4 намагався пошкодити майно ОСОБА_13 , а саме водійські двері автомобіля «Газель», який знаходився на території вищевказаного домоволодіння.

Після примусового припинення хуліганських дій ОСОБА_4 покинув вищевказану територію домоволодіння.?

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України у зв`язку з тим, що на даний час закінчилися строки притягнення його до кримінальної відповідальності і просив закрити справу.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченого.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Потерпілі у судове засідання не з`явились.

Суд, розглянувши клопотання обвинуваченого, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Законодавцем за ч.1 ст.125 КК України передбачене покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року, у зв`язку з чим інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 діяння є кримінальним проступком.

За ч.1 ст.296 КК України законодавцем передбачене покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, у зв`язку з чим інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 діяння є кримінальним проступком.

З моменту вчинення інкрімінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто з 14 грудня 2019 року по теперішній час, минуло більше трьох років.

З моменту вчинення інкрімінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, тобто з 14 грудня 2019 року по теперішній час, минуло більше трьох років.

Тобто, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 та ч.1 ст.296 КК України закінчився.

Від явки до органів слідства, прокуратури та суду ОСОБА_4 не ухилявся та не переховувався, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальні проступки, передбачені ч. 1 ст. 125 та ч.1 ст.296 КК України, не зупинялися та не переривалися, а також обвинувачений не притягався до кримінальної відповідальності.

Також слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 по справі № 462/7282/14-к зазначено, що визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Аналогічний висновок викладений і у Постановах ВС від 12.11.2019 по справі № 566/554/16-к, від 26.03.2020 по справі № 730/67/16-к.

Крім того, у Постанові ВС від 11.11.2020 по справі № 455/229/17 зазначено, що дотримання умов, передбачених ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою для суду підставою щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності, навіть у разі невизнання вини останньою.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч.4 ст.286 КПК України).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Після заявленого обвинуваченим та підтриманого захисником клопотання, проти задоволення якого прокурор не заперечував, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 суть пред`явленого йому обвинувачення, наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав та право заперечувати проти закриття провадження, поза об`єктивним сумнівом переконався в істинності та добровільності його позицій щодо поданого клопотання, а також щодо надання ним згоди на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому наслідків такого закриття при відсутності реабілітуючих обставин, наполягав на задоволенні клопотання, у зв`язку з чим суд вважає, що на підставі вищенаведених обставин клопотання підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільні позови відсутні

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.49 КК України, ст. 285, 286, 314, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження , внесене до ЄРДР за №001805 від 15 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України, - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1