Провадження №11-сс/824/2383/2023 Доповідач - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001029 від 25.11.2013 року, за апеляційними скаргами прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, строком до 07.05.2023 року, включно, щодо,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворів Львівської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ст.340; ч.2 ст.28, ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 (в редакції від 07.04.2011 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.121 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.3 ст.258 (в редакції від 21.09.2006 року) КК України.

В С Т А Н О В И Л А :

Слідчим управлінням з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001029 від 25.11.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ст.340; ч.2 ст.28, ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 (в редакції від 07.04.2011 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.121 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.3 ст.258 (в редакції від 21.09.2006 року) КК України.

14 березня 2023 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ст.340; ч.2 ст.28, ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 (в редакції від 07.04.2011 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.121 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.3 ст.258 (в редакції від 21.09.2006 року) КК України.

22 березня 2023 року старший слідчий в ОВС першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено, до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 22:00 години до 06:00 години, наступної доби, строком до 07.05.2023 року, включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, однак відсутні будь-які докази, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

На вказану ухвалу слідчого судді, прокурор першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 -2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій не оспорює висновки слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 , однак погоджується з ухвалою в іншій її частині, вважає її незаконною та необґрунтованою, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням кримінального процесуального законодавства України. Стверджує, що слідчим суддею не в повній мірі досліджено наявність заявлених ризиків, зокрема ризик можливого переховування підозрюваного від слідства та суду, що обумовлюється явкою підозрюваного до суду лише через 9 днів після повідомлення йому про підозру, також існує ризик можливого впливу підозрюваного на потерпілих та свідків з метою схилення їх до зміни показів чи відмови від них. Жодної оцінки не надано слідчим суддею і ризику можливого знищення речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, однак не зважаючи на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, слідчим суддею не надано належної оцінки доводам клопотання та доказам доданим до нього. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі, підозрюваний ОСОБА_9 просить змінити ухвалу слідчого судді в частині застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на прийняте рішення, а саме не враховано, що він не має статусу підозрюваного, а пред`явлена підозра є необґрунтованою, оскільки не підтверджується жодними належними доказами. Ризики, заявлені стороною обвинувачення також нічим не підтверджені, зокрема ризик можливого переховування від слідства та суду, можливого знищення чи спотворення будь-яких речей та документів, можливого впливу на потерпілих чи свідків у даному кримінальному провадженні, а також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Всі зазначені у клопотанні відомості є голослівними, а долучені до нього докази не можуть вважатися належними, оскільки не містять ніяких ознак доказів. Окрім цього зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги його особу, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки,постійне місце проживання та роботи, де позитивно характеризується, має дружину, у якої незадовільний стан здоров`я та є необхідність постійного лікування, як на території України так і за її межами, що він виховує трьох дітей та має батька похилого віку, якому потрібен догляд, а перебуваючи під домашнім арештом, він не має можливості повноцінно піклуватися про свою родину.

На апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , надійшли заперечення від захисника підозрюваного ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , в яких вказується на безпідставність вказаної апеляційної скарги та необґрунтованість зазначених у ній доводів, тому міститься прохання залишити її без задоволення, із скасуванням оскаржуваної ухвали слідчого судді та задоволенням, у повному обсязі, апеляційних вимог підозрюваного ОСОБА_9 .

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурорів, які підтримали подану прокурором апеляційну скаргу та просили задовольнити її у повному обсязі, апеляційну скаргу підозрюваного просили залишити без задоволення;

- підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу підозрюваного у повному обсязі та просили її задовольнити, апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення, як необґрунтовану;

- ознайомившись з матеріалами клопотання, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст.178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За змістом положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визначення особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ст.340; ч.2 ст.28, ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 (в редакції від 07.04.2011 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.121 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.3 ст.258 (в редакції від 21.09.2006 року) КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_9 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунуте звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року та Фокс, Кемпбелл і Гратлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990 року.

Як вбачається з матеріалів клопотання, причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними доказами, зокрема висновком від 24.04.2014 року про результати службового розслідування, проведеного МВС України; протоколом пред`явлення особи для впізнання; протоколами проведення слідчих експериментів; показаннями ряду свідків та потерпілих; протоколами огляду відеозаписів; протоколами тимчасового доступу до речей та документів; аналітичними довідками; висновками комплексних комісійних судово-балістичних експертиз, медико-криміналістичних, балістичних та інших; протоколами слідчих експериментів за участю потерпілих та свідків, а також іншими доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ст.340; ч.2 ст.28, ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.365 (в редакції від 07.04.2011 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.2 ст.121 (в редакції від 05.11.2009 року); ч.3 ст.27, ч.4 ст.41, ч.3 ст.258 (в редакції від 21.09.2006 року) КК України, є достатньо мотивованою і ці обставини доведені слідчим суду та свідчать про наявність обґрунтованої підозри.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні ряду злочинів, серед яких і особливо тяжкі злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна або без такої.

А отже, при оцінці ризику переховування від правосуддя, поряд з іншими обставинами, може братися до уваги і загроза відносно суворого покарання, як це відображено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25.04.2000 року.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» від 04.05.2006 року, Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповненні конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Як встановлено колегією суддів, прокурором у судовому засіданні, всупереч твердженням сторони захисту, доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, зокрема можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Окрім цього, існує ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Водночас, наявний ризик впливу підозрюваного на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, оскільки діями ОСОБА_9 спричинена шкода правам, свободам та інтересам учасників акції протесту. Про можливість незаконного впливу на свідків чи потерпілих свідчить також і насильницький характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 .

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, також існує оскільки ОСОБА_9 має велике коло друзів та знайомих, яких може підбурити надавати неправдиві показання.

Разом з цим, колегія суддів враховує положення гл.18 КПК України щодо застосування до особи запобіжних заходів.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні ряду злочинів, один з яких інкримінований за ч.3 ст.258 (в редакції від 21.09.2006 року) КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином, серед злочинів, до яких чинним КПК України заборонено застосовувати інші види запобіжних заходів, крім тримання під вартою, віднесені зокрема особливо тяжкі злочини проти громадської безпеки, як терористичний акт (ст.258 КК України), у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 .

Громадська безпека є складовою національної безпеки України, яка відповідно до вимог абз.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про основи національної безпеки України" визначається як «захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам».

Отже, виходячи із вказаної норми Закону до підозрюваного ОСОБА_9 не може бути застосований інший запобіжний захід окрім, як тримання під вартою.

Тому, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_9 , даних про його особу в сукупності, та зважаючи на приписи ст.176 КПК України, є підстави стверджувати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, через що доводи апеляційної скарги прокурора про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає слушними та достатньо обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються змістовними доводами.

При цьому, доводи апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_9 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, тому їх слід визнати необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора відділуОфісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , необхідно задовольнити, ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року, скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 07.05.2023 року, включно, без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 -2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , задовольнити.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період часу з 22:00 години до 06:00 години, наступної доби, строком до 07.05.2023 року, включно, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення розміру застави, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 07.05.2023 року, включно, без визначення розміру застави, взявши його під варту в залі суду, негайно.

Доставити підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ДУ «Київський слідчий ізолятор», де утримувати його під вартою.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4