Справа № 185/8920/23
Провадження № 1-кс/185/1535/23
У Х В А Л А

14 липня 2023 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , у присутності підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області, освіта неповна середня, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , маючої судимість,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся слідчий СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2023 року за № 0000967, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 .

Відповідно до зазначеного клопотання, до Павлоградського РВП надійшло повідомлення про те, що 04.05.2023 року приблизно о 13 год. 00 хв. гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у подальшому змінила прізвище на ОСОБА_9 , викрала у гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошові кошти на загальну суму 3 000,00 грн., чим спричинила останньому матеріального збитку.

Даний факт було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000967 від 23.05.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 05.05.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таємно викрала з банківської карти потерпілого ОСОБА_10 грошові кошти на загальну суму 5 000,00 грн.

Даний факт було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001240 від 10.07.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 07.05.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таємно викрала з банківської карти потерпілого ОСОБА_10 грошові кошти на загальну суму 5 061,00 грн.

Даний факт було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001239 від 10.07.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

10 липня вказані кримінальні провадження були об`єднані в одне кримінальне провадження за №0000967.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше судимою за скоєння злочинів проти власності, маючи на зняту та не погашену в законний строк судимість, на шлях виправлення не стала та знову вчинила корисливий злочин.

Так, 04.05.2023 потерпілий ОСОБА_10 попрохав ОСОБА_5 купити йому продуктів та добровільно передав останній свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк» та повідомив пін-код картки. Того ж дня, приблизно о 13-10 год. у ОСОБА_5 , яка перебувала у магазині «АТБ», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Героїв України, буд. 4А, під час купівлі продуктів, виник злочинний умисел спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів на загальну суму 3 000,00 грн., які знаходилися на банківській картці ОСОБА_10 та належали останньому.

04.05.2023 о 13 год. 14 хв. ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів щодо посягання на чужу власність, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів та з особистою зацікавленістю, в умовах воєнного стану, таємно повторно викрала у ОСОБА_10 грошові кошти на суму 3 000,00 грн. з банківської карти АТ КБ «Приватбанк», яка належала останньому, шляхом зняття готівки на касі магазині «АТБ», що розташований за адресою: м Павлоград, вул. Героїв України, буд. 4А.

Після чого, ОСОБА_5 з викраденими грошовими коштами з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми протиправними, умисними діями спричинила ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 3 000,00 грн.

Умисні протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 05.05.2023 у ОСОБА_5 , яка перебувала за адресою: м. Павлоград, вул. Вокзальна, буд. 15, неподалік від банкомату АТ КБ «Приватбанк», виник злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів з банківської карти АТ КБ «Приватбанк», яка належить ОСОБА_10 та не була повернута ОСОБА_5 потерпілому. Того ж дня о 08 год. 58 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне повторне заволодіння чужим майном і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів щодо посягання на чужу власність, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів та з особистою зацікавленістю, ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, таємно, повторно викрала у ОСОБА_10 грошові кошти на суму 4 000,00 грн. шляхом зняття готівки з його банківської карти з банкомату банку АТ КБ «Приватбанк», розташованого за адресою: м. Павлоград, вул. Вокзальна, буд. 15.

В подальшому, продовжуючи керуватись єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне, повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , перебуваючи в магазині «АТБ» за адресою: м. Павлоград, вул. Вокзальна, буд. 15, 05.05.2023 о 18 год. 33 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне повторне заволодіння чужим майном і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, щодо посягання на чужу власність, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів та з особистою зацікавленістю, в умовах воєнного стану, таємно повторно викрала у ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1 008,90 грн. з банківської карти АТ КБ «Приватбанк», яка належала останньому, шляхом оплати товару на суму 8,90 грн. та зняття готівки на касі магазину «АТБ», розташованого за адресою: м. Павлоград, вул. Вокзальна, буд. 15.

Після цього, продовжуючи керуватись єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне, повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , перебуваючи в магазині «Аврора» за адресою: м. Павлоград, вул. Героїв України, буд. 2В, 05.05.2023 о 19 год. 39 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне повторне заволодіння чужим майном і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів щодо посягання на чужу власність, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів та з особистою зацікавленістю, в умовах воєнного стану, таємно, повторно викрала у ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 89,00 грн. з банківської карти АТ КБ «Приватбанк», яка належить останньому, шляхом оплати товару в магазину «Аврора», розташованому за адресою: м. Павлоград, вул. Героїв України, буд. 2В.

Таким чином, ОСОБА_11 своїми протиправними, умисними діями спричинила ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 5 097,90 грн.

Умисні протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 07.05.2023 приблизно о 13 год. 00 хв. у ОСОБА_5 , яка перебувала вдома у свідка ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської карти АТ КБ «Приватбанк», яка належала ОСОБА_10 та не була повернута ОСОБА_5 потерпілому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне, повторне заволодіння чужим майном і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів щодо посягання на чужу власність, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів та з особистою зацікавленістю, ОСОБА_5 передала банківську картку АТ КБ «Приватбанк», яка належала ОСОБА_10 , свідку ОСОБА_12 для розрахунку за товари в магазині та зняття готівки, ввівши останнього в оману щодо приналежності вказаної банківської картки самій ОСОБА_5 . Після цього, свідок ОСОБА_12 , прибувши до магазину «АТБ» за адресою: м. Павлоград, вул. Героїв України, буд. 4, 07.05.2023 у період часу з 13 год. 03 хв. по 13 год. 04 хв. банківською карткою АТ КБ «Приватбанк», яка належала ОСОБА_10 , розплатився за товари на суму 389,80 грн. і зняв готівку на касі в сумі суму 1 000,00 грн., які після цього віддав ОСОБА_5 .

У подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи керуватись єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, 07.05.2023 приблизно о 13 год. 50 хв., перебуваючи вдома у свідка ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 , передала банківську картку АТ КБ «Приватбанк», яка належала ОСОБА_10 , свідку ОСОБА_13 для розрахунку за товари в магазині та зняття готівки, ввівши останню в оману щодо приналежності вказаної банківської картки самій ОСОБА_5 . Після цього, свідок ОСОБА_13 07.05.2023 о 14 год. 00 хв., перебуваючи в магазині «Аврора» за адресою: м. Павлоград, вул. Героїв України, буд. 2В, банківською карткою АТ КБ «Приватбанк», яка належала ОСОБА_10 , розплатилася за товари на суму 43,00 грн. і зняла готівку на касі в сумі 500,00 грн.; у період з 14 год. 13 хв. по 14 год. 30 хв., перебуваючи в магазині «АТБ» за адресою: м. Павлоград, вул. Героїв України, буд. 44, двічі розплатилася за товари на загальну суму 118,30 грн. і двічі зняла готівку на касі на загальну суму 2 000,00 грн.; о 14 год. 39 хв. зняла готівку в сумі 1 400,00 грн. з банківської карти, яка належала ОСОБА_10 , з банкомату, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, 07.05.2023 у період часу з 13 год. 03 хв. по 14 год. 39 хв. ОСОБА_5 , використовуючи необізнаних щодо приналежності банківської картки свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне повторне заволодіння чужим майном і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів щодо посягання на чужу власність, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів та з особистою зацікавленістю, в умовах воєнного стану таємно повторно викрала у ОСОБА_10 з банківської карти АТ КБ «Приватбанк», яка належала останньому, грошові кошти на загальну суму 5451,10 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми протиправними, умисними діями спричинила ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 5 451,10 грн.

Умисні протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України повністю обґрунтована та підтверджується наступними доказами, серед яких:

-покази потерпілого ОСОБА_10 ;

-покази свідка ОСОБА_14 ;

-покази свідка ОСОБА_13 ;

-покази свідка ОСОБА_12 ;

-протокол огляду предмету, а саме DVD-диску з відеозаписом за 04.05.2023 з магазину «АТБ», що розташований за адресою: м. Павлоград, вул. Героїв України, буд. 4А, у присутності підозрюваної ОСОБА_5 ;

-протокол огляду предмету, а саме DVD-диску з відеозаписом за 07.05.2023 з магазину «АТБ», що розташований за адресою: м. Павлоград, вул. Героїв України, буд. 4А, у присутності свідка ОСОБА_13 .

Враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_5 раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та знову вчинила тяжкий злочин, вказана обставина дає підстави вважати, що перебуваючи під загрозою кримінальної відповідальності та розуміючи реальність та невідворотність її настання, підозрювана ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового слідства та суду. Крім того, враховуючи також той факт, що ОСОБА_5 не має місця роботи, як постійного джерела прибутку, не має міцних соціальних зв`язків, а отже є підстави вважати, що остання може вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, підозрюваній ОСОБА_5 відомі дані свідків та потерпілого по кримінальному провадженню, в зв`язку з чим слідство вважає, що остання може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Таким чином, оцінюючі в сукупності всі зібрані обставини у кримінальному провадженні та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України: серед яких - переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, доцільно застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший - більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти ризикам, яка вказані у клопотанні.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечували проти застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили суд застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що підозрювана є його дружиною та проживає з ним за адресою: АДРЕСА_2 , та яку він утримує.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, підозрюваної, захисника, щодо можливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, свідка, проаналізувавши та зіставивши результаті розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2023 року за № 0000967 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

10.07.2023 року ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення нею кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях, враховуючи її вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, враховуючи, що підозрювана ОСОБА_5 раніше судима, вчинила тяжкий злочин у період іспитового строку, схильна до злочинів проти власності, одружена, не має постійного місця роботи, постійного джерела доходу, враховуючи також існування ризиків незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою схилення їх до надання суду неправдивих свідчень на її користь, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваної, а саме те, що вона не працює, тяжкість правопорушення, за вчинення якого вона підозрюється, вважаю за необхідне визначити їй заставу у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на неї такі обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрювана звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_5 , відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останньої під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372,395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, обчислюючи строк тримання під вартою з 13 години 40 хвилин 14 липня 2023 року.

Строк дії ухвали - до 13 години 40 хвилин 10 вересня 2023 року.

Розмір застави визначити у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1