Справа № 585/264/23
Номер провадження 1-кп/585/234/23
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

25 липня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Ромни кримінальну справу по об`єднаних матеріалах кримінального провадження № 0000544 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки с. Дзеркалька Роменського району Сумської області, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, не працюючої, раніше судимої: 21.11.2022 року Роменським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває об`єднане кримінальне провадження № 0000544 відносно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою суду від 06 червня 2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки термін тримання під вартою спливає, а ризики, передбачені п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли. Так, обвинувачена вчинила тяжкі злочини, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Розуміючи його невідворотність, ОСОБА_4 може переховуватись від суду. Крім того, вона ніде не працює, не має постійного джерела доходу, немає сім`ї, що свідчить про відсутність усталених соціальних зв`язків, здатних забезпечити її належну правомірну поведінку. Обвинувачена достовірно знає про місце проживання потерпілих та свідків, тому може незаконно впливати на них з метою зміни ними свідчень. ОСОБА_4 вчинила інкриміновані їй злочини з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану. Крім того вона раніше судима за скоєння майнового кримінального правопорушення, що істотно підвищує ризик повторного скоєння аналогічних кримінальних правопорушень.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід - домашній арешт.

Потерпілі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.35, 103).

Потерпіла ОСОБА_8 подала заяву про проведення судового засідання без її участі (а.с.102).

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обґрунтованість клопотання прокурора наданими суду матеріалами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Станом на 25 липня 2023 року розгляд кримінального провадження не закінчено з об`єктивних причин.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання щодо застосування запобіжного заходу суд повинен встановити, чи існують на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам (ч. 1 ст. 194 КПК України), чи є обґрунтованою підозра.

На час розгляду питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої не відпали.

Відповідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які підтверджуються тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку та ряду злочинів, в тому числі тяжких, покарання за які передбачено виключно у виді позбавлення волі. Тобто, обвинувачена ОСОБА_4 через тяжкість покарання, яке їй загрожує в разі визнання її винуватою у злочинах, у вчиненні яких вона обвинувачується, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_4 раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти власності, вчинила нові злочини проти власності з корисливих мотивів, маючи незняту і непогашену в установленому законом порядку судимість, в умовах воєнного стану.

Судом також взято до уваги, що ОСОБА_4 на час затримання ніде не працювала, не має постійного джерела доходу, тобто забезпечити своє існування не має можливості, що в свою чергу свідчить про відсутність стримуючих факторів від вчинення інших кримінальних правопорушень.

Також, перебуваючи на волі, достовірно знаючи про місце проживання потерпілих та свідків, вона може чинити вплив на них з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені нею злочини.

При цьому, врахування тяжкості злочинів має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинені злочини підвищує ризик того, що обвинувачена може ухилитися від суду.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про доцільність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ураховуючи міцність соціальних зв`язків, тому обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним.

Суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченої, суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

За таких обставин, тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою переважає принцип поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і забезпечить виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Враховуючи обставини злочинів, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 , її майновий та сімейний стан, тяжкість злочинів, в яких вона обвинувачується, особу ОСОБА_4 , наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків.

Застосовуючи щодо обвинуваченої альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК покласти на неї такі обов`язки: прибувати до прокурора та суду на першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає ( АДРЕСА_2 ), без дозволу прокурора та суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України обвинувачена звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому вона перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останньої під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити запобіжний захід - тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Дзеркалька Роменського району Сумської області, українці, громадянці України, не працюючій, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , мешканці АДРЕСА_2 , до 60 днів.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити з урахуванням ч. 1 ст. 197 КПК України, до 22 вересня 2023 року включно.

Ухвалу для виконання направити до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Визначити обвинуваченій ОСОБА_4 заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80520 гривень у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду на першу вимогу;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому вона проживає ( АДРЕСА_2 ), без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня застосування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена ОСОБА_4 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явилася за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Сумського апеляційного суду з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 25 липня 2023 року о 13 год. 00 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1