Справа № 201/8031/23
Провадження № 1-кс/201/3066/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

захисника - адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання слідчого в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_5 , погодженого із прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Донецької обласної прокуратури, ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Маріуполь Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005959 від 20.10.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що місто Маріуполь та Маріупольський район Донецької області, відповідно до наказів Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 року № 75, «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані B районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)станом на 23.11.2022» (зі змінами), від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Закону України від 18.01.2018 року «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» є тимчасово окупованою територією.

При цьому, представники підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави на тимчасово окупованій території м. Маріуполя Донецької області, здійснювали підбір кадрів для зайняття посад в незаконних самопроголошених органах, у тому числі із числа громадян України, які на той час перебували на вказаній тимчасово окупованій території. Кінцевою метою окупаційних органів є інтеграція та подальше незаконне включення захопленої частини суверенної держави Україна до складу Російської Федерації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, громадянка України ОСОБА_6 , будучи раніше директором ЗОШ № 3 у м. Маріуполь, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, після окупації військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації території м. Маріуполя Донецької області, перебуваючи на території зазначеного міста, усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, добровільно погодилась на співпрацю з окупаційною владою Російської Федерації, та добровільно прийняла пропозицію та обійняла посаду т.зв. «и.о. директора школы № 53 г. Мариуполя», що розташована за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Пилипа Орлика, буд. 79.

Крім того, з метою підтримки дій окупаційної влади Російської Федерації у другій половині квітня 2022 року (більш точний час органом посудового розслідування невстановлений) громадянка України ОСОБА_6 , як т.зв. «и.о. директора школы № 53 г. Мариуполя», перебуваючи на тимчасово окупованій території під супровід гімну Російської Федерації організувала і розпочала учбовий процес школи № 53 та прийняла участь у постановочному відеозаписі для пропагандистських засобів масової інформації окупаційної влади, де прокоментувала технічний стан приміщення школи та гарантувала безпечні умови навчання і перебування дітей у навчальному закладі, а також анонсувала продовження учбового року.

Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на впровадження стандартів освіти держави агресора, громадянка України ОСОБА_6 , знаходячись на тимчасово окупованій території у м. Маріуполя Донецької області, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, з листопада 2023 року добровільно погодилась та зайняла посаду директора т.зв. «Муниципального бюджетного образовательного учреждения средняя школа № 64 г. Мариуполя» (далі за текстом - МБОУ СШ № 64), що розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Урицького, 92а, де остання продовжує співпрацю з окупаційною владою Російської Федерації, сприяє впровадженню стандартів освіти держави-агресора шляхом використання т.зв. платформи «Дневник.ру» з метою оцінки успішності учнів та направляє на підвищення кваліфікації вчителів зазначеного закладу до учбових закладів, розташованих на території ДНР, тощо.

Тим самим, ОСОБА_6 , використовуючи отримані повноваження спланувала та організувала освітній процес у відповідності до вимог «Закона об образовании» від 19.06.2015 року (далі Закон ДНР) прийнятим Постановою народної Ради так званої «ДНР», де відповідно до ст.12 Закону ДНР в освітніх організаціях освітня діяльність здійснюється державною мовою Донецької Народної Республіки з урахуванням особливостей, встановлених цією статтею. Викладання та вивчення державної мови Донецької Народної Республіки в рамках освітніх програм, що мають державну акредитацію, здійснюються відповідно до державних освітніх стандартів, тобто із повним виключенням з освітнього процесу вимог до обов`язкових результатів навчання, визначених державними стандартами повної загальної середньої освіти України, який повністю протирічить меті як початкової так і базової середньої освіти в Україні та який формуватиме знання, інші компетентності та світогляд здобувачів освіти спрямовані на возвеличення Російської Федерації та так званої «ДНР», її історичної ролі та відповідно заперечення існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань і традицій, української мови, що має своєю кінцевою метою збуджувати агресію та ненависть до України.

Таким чином, дії ОСОБА_6 виразились у діях спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 111-1 КК України.

28 вересня 2022 року було складено, а 30 вересня 2022 року повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. В подальшому 27 лютого 2023 року було складено, а 28 лютого 2023 року повідомлено ОСОБА_6 про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру за ч. 3 ст. 111-1 КК України.

20 жовтня 2022 року постановою слідчого ОСОБА_6 оголошено у розшук.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, з урахуванням положень ч. 6 ст. 193 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій територій, вчинила злочин, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років, у зв`язку з чим, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на необізнаність підозрюваної в належний спосіб про здійснення стосовно неї кримінального провадження й відсутність можливості узгодити правову позицію з останньою.

Вислухавши клопотання прокурора та думку захисника, а також дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя, приходить до наступних правових висновків.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 (затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-ІХ) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введений воєнний стан. Указом Президента України від 01.05.2023 року № 254/2023 (затверджений Законом України від 02.05.2023 року № 3057-ІХ), в Україні продовжено строк дії воєнного стану із 05.30 години 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до Наказу № 197 від 20 липня 2022 року визначено тимчасове місце дислокації слідчих підрозділів ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, а саме слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь, Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях та 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк, Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на території Соборного району в м. Дніпрі, на період дії воєнного стану, або до прийняття окремого рішення Головою Служби безпеки України.

З матеріалів клопотання встановлено, що 20 жовтня 2022 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005959, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Полження кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п.14 ч.1 ст.3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.5 ст.9 КПК України).

Так згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980р., скарга № 6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982р, скарга №8130/78) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10.12.1982р.) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Комісія та Суд визнали, що такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.

З огляду на вищезазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Як встановлено з матеріалів поданого клопотання, 28 вересня 2022 року було складено, а 30 вересня 2022 року повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

20 жовтня 2022 року постановою слідчого ОСОБА_6 оголошено у розшук та в той же день було зупинене досудове розслідування у вказаному провадженні, у зв`язку із переховуванням підозрюваної від органів слідства, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

В подальшому 27 лютого 2023 року було складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри стосовно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 111-1 КК України.

При цьому, відповідно до постанови слідчого ОСОБА_5 , досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було відновлено лише 28 лютого 2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 280 КПК України, після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Положеннями ч. 1 ст. 282 КПК України визначено, що зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва), а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод утверджує наявність у кожного, хто перебуває під юрисдикцією Держави - Договірної Сторони Конвенції, права на справедливий суд.

Елемент «справедливості» складається з прав, до яких належить й право на усне слухання та особисту присутність обвинуваченого під час розгляду судом кримінального провадження щодо нього. Європейський суд з прав людини у рішенні «MEDENICA v. SWITZERLAND» (заява № 20491/92) від 14 червня 2001 року вказав, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією. Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою «SEJDOVIC v. ITALY» (заява № 56581/00) від 01 березня 2006 року, п. 99). У п. 98 зазначено, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.

Як встановлено з матеріалів клопотання, слідчим за погодженням з прокурором було складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри стосовно ОСОБА_6 27 лютого 2023 року, в той час як досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було відновлено лише 28 лютого 2023 року, у зв`язку з чим, подане клопотання не містить будь-яких доказів того, що ОСОБА_6 у встановлений процесуальним законом спосіб було повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні поданого клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_5 , погодженого із прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Донецької обласної прокуратури, ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України - відмовити.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 16.20 годині 14 липня 2023 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1