ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1439/23
Провадження №1-кс/477/699/23
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

29 червня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000261, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в с. Беліно Одеської області, зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працює начальником Вознесенського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченому частиною третьою статті 368 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

28 червня 2023 року старший слідчий відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000261за частиною третьою статті 368 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом вимагання службовою особою або групи осіб неправомірної вимоги від підприємця за вчинення такими особами в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища 24 травня 2023 року внесено відомості до ЄРДР за №0000261 та розпочато досудове розслідування за частиною третьою статті 368 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 28 червня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за частиною третьою статті 368 КК України, тобто у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, яка займає відповідальне становище.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років та з метою уникнення покарання може виїхати до іншої країни чи непідконтрольної Україні території. Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_5 , будучи начальником Вознесенського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області та в силу своїх посадових обов`язків маючи доступ до документів управління, з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може знищення або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 177 КПК України. Крім того, слідчий у поданому клопотанні посилається на наявність ризику, передбаченого пунктом 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до яких ОСОБА_5 , з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з огляду на його можливість використовувати своє службове становище та адміністративний вплив на підпорядкованих йому осіб з метою надання ними показів, що виправдовують його дії та вчинити інші, аналогічні правопорушення.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, в разі визначення судом застави, слідчий у поданому клопотанні просив суд вийти за межі розміру застави, встановленої статтею 183 КПК України, з урахуванням особи ОСОБА_5 , який підозрюється у вчинені тяжкого корупційного злочину, а також враховуючи той факт, що вчинення злочину супроводжувалося негативним враженням від безладдя та безкарності, що є виключним випадком, зважаючи на суспільно- політичну ситуацію в державі та проведення бойових дій на території України та визначити заставу у розмірі 1 500 000 грн покладенням певних обов`язків на підозрюваного ОСОБА_5 .

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

У судовому засіданні прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 підтримав клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указував про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Зазначив, що підозра не обґрунтована, та просив застосувати до нього альтернативний запобіжний захід.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на надуманість та необґрунтованість цього клопотання, а також на не доведеність ризиків належними та достатніми доказами. Вказував, що клопотання в частині визначення розміру застави взагалі не відповідає особі підозрюваного, та не обґрунтоване належними засобами доказування. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України за фактом вимагання службовою особою або групи осіб неправомірної вимоги від підприємця за вчинення такими особами в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2023 року, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000261 від 27 червня 2023 року.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що начальник Вознесенського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області ОСОБА_5 , обіймаючи посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище та особою уповноваженою на виконання функцій держави по здійсненню державного санітарно-епідеміологічного нагляду та підпадаючи під коло суб`єктів на яких поширюється дія статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», всупереч забороні, яка передбачена статтею 22 цього Закону 29 травня 2023 року у приміщенні Вознесенського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_8 у розмірі 10000 гривень за не перешкоджання в отриманні дозвільних документів, відсутності перевірок зі сторони Вознесенського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській та подальшому сприянні у її господарській діяльності.

За вищевказаних обставин ОСОБА_5 27 червня 2023 року також отримав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 10 000 гривень на подвір`ї Миколаївської міської лікарні №3 по вул. Космонавтів, 97 в місті Миколаєві за не перешкоджання в отриманні дозвільних документів, відсутності перевірок зі сторони Вознесенського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській та подальшому сприянні у її господарській діяльності.

Всього ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у сумі 20 000 гривень за виконання службових обов`язків, а саме за не перешкоджання в отриманні дозвільних документів, відсутності перевірок зі сторони Вознесенського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській та подальшому сприянні у її господарській діяльності.

Отже, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 своїми умисними діями, що виразилися у одержанні ним, як службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах ОСОБА_8 будь-якої дії з використанням наданої йому влади та службового становища, яка займає відповідальне становище, та ймовірно вчинив злочин, передбачений частиною третьою статті 368 КК України.

27 червня 2023 року ОСОБА_5 затриманий у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

28 червня 2023 року ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, яка цього ж дня з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до вчинення інкримінованого діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КПК України, підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 ; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , щодо скоєних протиправних дій ОСОБА_5 з отримання та вимагання неправомірної вигоди у сумі 20 000 гривень за не створення штучних перепон при здійсненні господарської діяльності; матеріалами виконаного доручення з УСР в Миколаївській області ДСР НПУ про причетність до вчинення вказаного злочину ОСОБА_5 ; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину в ході якого вилучено грошові кошти, які ОСОБА_5 отримав у якості неправомірної вигоди від ОСОБА_8 ; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину, які у своїй сукупності, свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину.

При цьому, з огляду на заперечення захисника, що подані ним слідчому судді, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Перелічені вище докази у сукупності свідчать про ймовірне вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із одержанням службовою особою Вознесенського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області неправомірної вигоди від ОСОБА_8 та причетність до цього правопорушення ОСОБА_5 .

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий або прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам статей 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

Слідчий суддя також визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарань, передбаченого санкцією частини третьої статті 368 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину, що на думку слідчого судді підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також слідчим та прокурором доведено існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 з метою прикриття своєї незаконної діяльності, шляхом доступу в силу своїх службових обов`язків до документів Вознесенського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, може незаконно впливати на осіб, що могли бути залучені до участі у цьому ж кримінальному правопорушення та знищити або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки наразі проводиться ряд першочергових слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій підозрюваного, тому, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 матиме можливість знищити, сховати або спотворити вказані документи, що мають значення для кримінального провадження безпосередньо або через інших осіб.

Крім того, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування доведено можливість ОСОБА_5 незаконного впливу на свідків цього кримінального провадження, з огляду на можливість підозрюваного використовувати своє службове становище та адміністративний вплив на осіб з метою надання ними показів, що виправдовують його дії, що підтверджує наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.

Інші, наведені слідчим, ризики не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання. Так ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, на думку слідчого судді базується на припущеннях слідчого та не доведений належним чином. Те, що дії ОСОБА_5 мають систематичний характер не підтверджені жодним належним доказом та в даному випадку не може мати особливого значення, з огляду на те, що підозрюваний перебуває на посаді незначний проміжок часу, та не мав можливості тривалий час вчиняти аналогічні правопорушення. Крім того слід зазначити, що в межах досудового розслідування цього ж кримінального провадження, ОСОБА_5 відсторонений від обов`язків начальника Вознесенського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області. Тим самим фактично усунуто можливість останнього вчиняти аналогічні правопорушення чи/або продовжити вчинення цього ж кримінального правопорушення, що свідчить про необґрунтованість заявленого слідчим ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.

З урахуванням доведеності ризиків передбачених пунктом 1, 2 та 3 частини першої статті 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому з урахуванням приписів пункту 4 частини другої статті 183 КПК України у вказаному випадку до ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З врахуванням обставин кримінального провадження та долучених до матеріалів клопотання доказів, в тому числі документів, які свідчать про проведення першочергових необхідних слідчих дій, суд вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному ОСОБА_5 обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила даний злочин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Слідчим суддею враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд наголошує, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, остання може бути виправдана судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Частиною восьмою пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003, установлено, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Згідно пункту 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Адам`як проти Польщі» (Adamiak v. Poland), 20758/03, 19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Системний аналіз норм КПК України вказує на те, що факт скоєння підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як убачається з позиції Європейського Суду з прав людини, висловленої в низці рішень, у тому числі в справах «В. проти Швейцарії» (W v. Switzerland), 14379/88 від 26 січня 1993 року, «Пунцельт проти Чехії» (Punzelt v. Czech Republic), 31315/96 від 25 квітня 2000 року, «Луценко проти України», 6492/11 від 03 липня 2012 року, ймовірність переховування не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі. Загроза втечі не випливає з простої можливості для підозрюваного чи обвинуваченого перетнути кордон держави. При цьому слід враховувати й інші обставини, зокрема, характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, та його міжнародні контакти. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги, поряд з іншими обставинами, той факт, що особа уже ухилялася від правоохоронних органів; чи була можливість у обвинуваченого у зв`язку із здійсненням щодо нього процесуальних дій, із змісту яких він міг зрозуміти, що стосовно нього було розпочате кримінальне переслідування, втекти раніше.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 , тяжкістю покарання, яке йому загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя також установив, що підозрюваний ОСОБА_5 не є особою, відносно якої, в силу частини другої статті 183 КПК України, не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 Рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до частини п`ятої статті 182 КПК України визначено розмір застави, щодо осіб підозрюваних у вчиненні злочину в залежності від тяжкості інкримінованого правопорушення.

Абзац 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже вихід за межі цих розмірів застави можливий лише як виключний випадок, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, які передбачено статтею 177 КПК України. При цьому суд, приймаючи рішення про розмір застави, суд зважує з однієї сторони достатню міру гарантування виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а з іншої неможливість завідомої непомірності застави для особи.

При цьому визначення розміру застави віднесено до виключної компетенції слідчого судді, з огляду на що доводи слідчого щодо можливості визначення застави підозрюваному у певному розмірі не є наперед прийнятною для слідчого судді.

Так, у відповідності до положень статті 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану.

При визначенні розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 з огляду на приписи статті 182 КПК України, слідчим суддею враховується спосіб життя останнього, зокрема тимчасове проживання його у місті Вознесенськ, відсутність у нього дороговартісного рухомого та/або нерухомого майна, що свідчило б про його можливість сплатити заставу у розмірі більшому ніж визначений статтею 182 КПК України та не вбачає підстава для виходу за межі цих розмірів застави.

Також, слідчим суддею враховується та обставина, що ОСОБА_5 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одружений, через що вважає можливим не виходити за межі розміру застави визначеного частиною п`ятою статті 182 КПК України, та визначити такий у максимальному розмірі, передбаченому пунктом 2 цієї частини.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням положень частини третьої статті 183 КПК України, слідчий суддя уважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом, у межах, визначених частиною п`ятою статті 182 КПК України, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, у разі внесення застави.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який діє з 29 червня 2023 року до 25 серпня 2023 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на строк до 25 серпня 2023 року на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися із Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматися від спілкування зі свідком ОСОБА_8 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та внесена застава звернута у дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено

30 червня 2023 року о 08.00 год.