ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7993/20 Номер провадження 11-кп/814/419/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора потерпілого представника потерпілих захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0002850 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 31 березня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючий начальником виробництва в ПП ВКП «Альфатекс», несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.286 КК України на 3 місяці арешту з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Постановлено стягнути:

- з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь потерпілого ОСОБА_7 витрати за шкоду, заподіяну здоров`ю, в сумі 63356,79 грн, а також та на користь потерпілої ОСОБА_11 майнову шкоду в сумі 59243,27 грн;

- з обвинуваченого ОСОБА_10 :

на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 2288,30 грн;

на користь потерпілих:

ОСОБА_7 - 25000 грн моральної шкоди та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн;

ОСОБА_11 - 10000 грн моральної шкоди та витрати на правову допомогу в сумі 11000 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

10 жовтня 2020 року приблизно о 17 годині 40 хвилин по сухому асфальтобетонному покриттю проспекту Лесі Українки в м. Кременчук Полтавської області, який має дві смуги руху у кожному напрямку, в правій смузі руху, від проспекту Полтавського до вул. Молодіжної, керуючи автобусом «Рута 25», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався водій ОСОБА_12 , а в попутному з ним напрямку в лівій смузі, керуючи автомобілем ВАЗ-21124, д.н.з. НОМЕР_2 , рухалася водій ОСОБА_13 .

В цей же час обвинувачений ОСОБА_10 , керуючи автомобілем SUBARU B9, д.н.з. НОМЕР_3 , під час виїзду з дворової території на проїзну частину проспекту Лесі Українки в м. Кременчук Полтавської області, в порушення вимог п.10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху України, не надав переваги в русі вказаним автобусу «Рута» та автомобілю ВАЗ-21124, виїхав на проїзну частину проспекту, перетинаючи її в напрямку протилежної смуги руху, виконуючи маневр повороту ліворуч, допустив зіткнення лівою боковою частиною автомобіля SUBARU B9 (в районі лівого заднього колеса) з автобусом «Рута 25» та лівою боковою частиною автомобіля SUBARU B9 (в районі лівого переднього колеса) з автомобілем ВАЗ-21124.

Внаслідок цього відбулося зіткнення лівою боковою частиною автобуса «Рута 25» з правою боковою частиною автомобіля ВАЗ-21124.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ-21124 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у виді закритого, багатоуламкового, внутрішньо-суглобового, гвинтоподібного перелому дистальної та середньої третини правої плечової кістки, зі значним зміщенням фрагментів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок місцевого суду, оскільки вважає, що потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автобусу «Рута 25» по відношенню до автомобіля ВАЗ-21124.

При цьому стверджує, що зіткнення між автобусом «Рута 25» та автомобілем ВАЗ-21124 відбулось внаслідок дій водія автобуса ОСОБА_12 , який в даній дорожній ситуації, виконуючи маневр вліво, частково виїхав на смугу руху автомобіля ВАЗ-21124 під керуванням ОСОБА_13 .

На підтвердження таких доводів зазначає про розбіжності в показаннях свідків щодо моменту зіткнення автобусу та автомобіля ВАЗ-21124, наголошує, що нез`ясованим залишився механізм ДТП між усіма транспортними засобами, які контактували між собою.

Зазначає, що не встановлений механізм отримання травм потерпілим.

Вказує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення транспортно-трасологічної експертизи з метою встановлення точного механізму ДТП, а також додаткової судової автотехнічної експертизи.

Наголошує, що при призначенні покарання судом не враховано, що обвинувачений раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, працевлаштований, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має незадовільний стан здоров`я та потребує лікування.

Вважає, що судом не вмотивовано неможливість застосування більш м`якого основного покарання у виді штрафу.

Також стверджує, що застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами фактично позбавляє його можливості працювати.

Зауважує, що частково відшкодував потерпілому ОСОБА_7 заподіяну шкоду.

Вважає безпідставним висновок суду про часткове задоволення цивільних позовів і стягнення на користь потерпілих моральної шкоди, витрат на правову допомогу, а також на користь держави судових витрат.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думки потерпілого, його представника і прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом, яким надана належна оцінка.

Визначальним у криміналістичній характеристиці дорожньо-транспортної пригоди як кримінального правопорушення слід вважати його механізм, а не спосіб вчинення.

Тому під механізмом дорожньо-транспортної пригоди розуміють систему часових, динамічних та інших зв`язків окремих етапів, обставин і чинників, що формують сліди на взаємодіючих об`єктах під час розвитку дорожньо-транспортної події. Механізм ДТП складається із процесу, який можна розділити на три етапи, зближення з перешкодою, безпосередня взаємодія та розміщення після взаємодії.

Спосіб вчинення ДТП - це спосіб дії особи, яка керує транспортним засобом в складному механізмі дорожньо-транспортної пригоди.

Усі ці дії і передують настанню негативних наслідків.

Крім цього, слід враховувати, що за змістом ч.1 ст.286 КК України, це кримінальне правопорушення з матеріальним складом, а тому ознакою його об`єктивної сторони є ті порушення правил безпеки дорожнього руху, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і перебувають з ними у причинному зв`язку.

Причинний зв`язок в даному випадку встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками.

Причинний зв`язок - це об`єктивний зв`язок між дією (бездіяльністю) тієї чи іншої особи і певним наслідком і має місце лише тоді, коли діяння виступає необхідною умовою, без якої неможливе настання наслідку.

Всупереч доводам обвинуваченого, суд виявив, встановив і вказав у мотивувальній частині вироку які порушення ПДР обвинуваченим мали місце під час даної ДТП та були причиною настання наслідків, передбачених ч.1 ст.286 КК України, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними.

Так, судом правильно встановлено і ніким не оскаржується, що обвинуваченийпід час виїзду з дворової території на проїзну частину проспекту, який має дві смуги руху у кожному напрямку, перетинаючи її в напрямку протилежного руху і виконуючи поворот ліворуч, не надав переваги автобусу «Рута» та автомобілю ВАЗ-21124, які рухалися паралельно в одному напрямку, займаючи, відповідно, праву та ліву смугу руху.

Внаслідок таких дій обвинуваченого спочатку відбулося зіткнення керованого ним автомобіля з автобусом «Рута 25» та автомобілем ВАЗ-21124, в результаті чого зіткнулися між собою автобус «Рута 25» з автомобілем ВАЗ-21124.

Твердження обвинуваченого про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, оскільки пасажир автомобіля ВАЗ-21124 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості в результаті дій водія автобуса, який в даній дорожній ситуації, виконуючи маневр вліво, частково виїхав на смугу руху автомобіля ВАЗ-21124 та зіткнувся з ним, є неприйнятними.

У випадку виникнення ДТП за участю кількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

На таку особливість у правозастосуванні вказує Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14.

У п.7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

З обсягу та характеру фактичних обставин справи вбачається, що саме внаслідок протиправних дій обвинуваченого спочатку відбулося зіткнення керованого ним автомобіля з автобусом «Рута 25» та автомобілем ВАЗ-21124, а після цього зіткнулися між собою автобус «Рута 25» з автомобілем ВАЗ-21124.

Тобто, зіткнення автобуса «Рута 25» з автомобілем ВАЗ-21124 було викликане саме діями обвинуваченого, який в порушення вимог п.10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху України не надав переваги в русі вказаним автобусу «Рута» та автомобілю ВАЗ-21124, виїхав на проїзну частину проспекту та допустив зіткнення з цими транспортними засобами.

Із поєднання та оцінки цих обставин у сукупності видно, що в даній ситуації обвинувачений, виїжджаючи на проспект з дворової території, вочевидь міг уникнути зіткнення, давши дорогу транспортним засобам, що рухалися по проспекту, проте цього не зробив, розпочав і продовжував маневрувати автомобілем, не переконавшись у безпечності руху як на початку, так і під час руху.

Зазначене також підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи №870, відповідно до якого саме порушення вимог ПДР України, допущені ОСОБА_10 , з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП, а також іншими, дослідженими судом доказами, в тому числі і відеозаписом події з відео реєстратора автомобіля.

Всупереч доводам обвинуваченого, суд належним чином встановив механізм отримання травм потерпілим та правильно врахував висновок судово-медичної експертизи №981, відповідно до якого виявлені у потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості (закритий, багато уламковий, внутрішньо-суглобовий, гвинтоподібний перелом дистальної та середньої третини правої плечової кістки, зі значним зміщенням фрагментів) утворилися одномоментно від травмуючого впливу тупих, твердих предметів, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, під час зіткнення даної анатомічної ділянки тіла об виступаючі частини салону, про що свідчить їх характер та локалізація.

При цьому суд висновки експертів всебічно, повно й неупереджено дослідив, оцінив, допитав в судовому засіданні експерта ОСОБА_14 , переглянув відеозапис події з відео реєстратора автомобіля SUBARU B9, д.н.з. НОМЕР_3 , та належним чином, з урахуванням інших доказів, мотивував висновок про невідповідність дій обвинуваченого вимогам п.10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху, які знаходилися в причинному в причинному зв`язку з ДТП, а також про відсутність в діях водія ОСОБА_12 будь-який невідповідностей з вимогами цих Правил, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Доводи апеляційної скарги про необхідність призначення судової транспортно-трасологічної експертизи та додаткової судової автотехнічної експертизи не знайшли свого підтвердження через відсутність будь-яких протиріч, невідповідностей та розбіжностей між висновком судової експертизи №870 та дослідженими під час судового розгляду доказами, і з урахуванням відсутності порушень процесуальних норм при призначенні експертизи та її проведенні, а також з огляду на відповідність висновків судових експертів вимогам ст.101 та ст.102 КПК України.

Отже, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.286 КК України.

Водночас, доводи обвинуваченого про можливість призначення йому основного покарання у виді штрафу є слушними.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_10 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення з необережності нетяжкого злочину,був тверезий, характеризується позитивно, має сім`юта на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований, частково відшкодував шкоду, з огляду на визнання вини, незадовільний стан здоров`я та відсутність обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити призначене судом основне покарання, застосувавши його у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.286 КК України.

Разом з тим, призначаючи додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, місцевий суд дотримався вимог кримінального закону та належним чином мотивував своє рішення.

Колегія суддів погоджується, що суд обґрунтовано взяв до уваги конкретні обставини кримінального провадження, а також враховує думку потерпілого, який погодився з вироком суду і прохав не задовольняти апеляційну скаргу обвинуваченого.

Доводи обвинуваченого, що позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його засобів до існування, чи унеможливить його повсякденне життя, не знайшли свого підтвердження, з огляду на те, він працює начальником виробництва в ПП ВКП «Альфатекс» та має стабільний постійний заробіток.

Крім того, апеляційний суд враховує, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення ОСОБА_10 Правил дорожнього руху, що призвело до заподіяння потерпілому тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалого розладу здоров?я і при цьому обвинувачений відшкодовував лише невелику частину шкоди і протягом тривалого часу відрахувань на користь потерпілих не проводив.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними твердження в апеляційній скарзі про наявність достатніх підстав не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На думку колегії суддів, покарання у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження нових злочинів, відповідає принципам законності та індивідуалізації та є справедливим.

Відповідно до приписів ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а також на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно з ч.1 ст.129 цього Кодексу, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.

У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Місцевий суд дотримався наведених вимог закону та обґрунтовано стягнув з ОСОБА_10 документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані з наданням потерпілим правової допомоги та із залученням експертів.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції правильно виходив із засад розумності виваженості та справедливості. Також суд врахував конкретні обставини і наслідки вчиненого обвинуваченим злочину, характер і глибину моральних страждань потерпілих, інші негативні впливи внаслідок неправомірних дій ОСОБА_10 та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення зазначених у вироку сум, з чим погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 31 березня 2022 року щодо ОСОБА_10 змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_10 покарання, застосувавши його у виді штрафу у розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4