Справа № 642/646/23
Провадження № 1-кп-/642/102/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 10.07.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.06.2021 за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки, який не набрав законної сили у зв`язку із апеляційним оскарженням,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357, ч.4 ст. 185 КК України,

встановив:

08.07.2022 р., приблизно о 05 год. неповнолітній ОСОБА_6 , знаходячись в підземному переході залізничної станції «Південний вокзал», який розташований за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1, познайомився з ОСОБА_7 . В ході бесіди, ОСОБА_7 попрохала ОСОБА_6 , зняти їй її гроші з банківської карти АТ «Державний ощадний Банк України» в сумі 100 грн. для того щоб вона змогла доїхати додому на таксі. При цьому, ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_6 пін-код своєї картки.

ОСОБА_6 , взявши вказану банківську картку потерпілої, направився до банкомату, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, №56, де у нього раптово виник умисел, направлений на привласнення банківської картки, що є офіційним документом відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992р., підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001, ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 р., та корисливий мотив на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів.

Розуміючи, що вказана банківська картка є офіційним документом відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 р., підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001, ч.4 ст. 51 Закону України « Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 р. ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення з банківського рахунку грошових коштів ОСОБА_7 , привласнив вищевказану банківську картку, не намагаючись повернути її власнику, розпорядився нею у подальшому на власний розсуд.

Крім цього, неповнолітній ОСОБА_6 , будучи достеменно обізнаним про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією РФ проти України починаючи з 05 години 30 хвилин 24.02.2022р., строк якої продовжено відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015р., будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за скоєння умисного корисливого злочину, відповідних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності.

Так, 08.07.2022р., приблизно о 05 год. ОСОБА_6 , знаходячись в підземному переході залізничної станції «Південний вокзал», який розташований за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1, познайомився з ОСОБА_7 . В ході бесіди, ОСОБА_7 попрохала ОСОБА_6 , зняти їй її гроші з банківської карти АТ «Державний ощадний Банк України» в сумі 100 грн. для того щоб вона змогла доїхати додому на таксі. При цьому, ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_6 пін-код своєї картки.

ОСОБА_6 , взявши вказану банківську картку потерпілої, направився до банкомату, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, №56, де у нього раптово виник умисел, направлений на привласнення банківської картки, що є офіційним документом відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992р., підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001, ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 р., та корисливий мотив на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, розуміючи та усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи, в умовах воєнного стану, вставив в банкомат, розташований за вищевказаною адресою, банківську картку АТ «Державний ощадний Банк України» (номер НОМЕР_2), рахунок № НОМЕР_1 », ввів пін-код та шляхом проведення відповідних транзакцій зняв 08.07.2022 о 05 год. 04 хв. грошові кошти у сумі 100 грн., 08.07.2022 о 05 год. 05 хв. у сумі 200 грн., 08.07.2022 о 05 год. 06 хв. двічі по 200 грн.

У подальшому ОСОБА_6 покинув місце вчинення злочину, звернувши грошові кошти на свою користь та розпорядившись ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1600 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що запізнився на метро та залишився чекати на нього. Так, він побачив бабусю із хворими ногами та вирішив їй допомогти. Вони сиділи до ранку і розмовляли. Потім вона попросила його зняти гроші із банкомату і дала йому свою банківську картку і повідомила пін-код. Він пішов до «Макдоналдса», де зняв тричі по 200 грн. і 1000 грн. в сумі 1600 гривень і пішов до супермаркету «АТБ», а потім на Центральний Ринок за речами. Події відбувались 08.07.2022 р. приблизно о 05 год. 30 хв. Вказав, що йому дуже соромно. Щиро покаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники судового провадження не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним в повному обсязі дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються, визнавши необхідним у судовому засіданні допитати обвинуваченого, та вивчити дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 357 тобто привласнення офіційних документів, вчиненого з корисливих мотивів та за ст. 185 ч. 4 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану кваліфіковані вірно.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про його особу, а також вирок Дзержинського районного суду від 17.06.2021 р., згідно якого ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням положень ст. ст. 75, 104 КК України.

Обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання судом - не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_6 покарання, у межах санкції інкримінованої статті, а саме у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. ст. 70,71 КК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав застосування положень ст. 69 КК України.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 залишити попереднім у виді тримання під вартою.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Витрати по кримінальному провадженню на залучення експерта відсутні.

Питання про речові докази суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 337, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання

-за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 10 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що становить 170 гривень;

-за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Відповідно до положень ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Джержинського районного суду м. Харкова від 17.06.2021р. та остаточно визначити покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 06.02.2023р.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили, залишити попередній у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Речові докази у справі: СДР - диски відповідно до постанов про визнання речовими доказами від 27.07.2022 р. та 19.10.2022р., що знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 2 ст.394КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано,набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Головуючий: