Справа № 639/2999/22
Провадження №1-кп/639/181/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000611 від 19.08.2022 р. за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новочеркаськ Ростовської області РРФСР, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, не заміжньої, що зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2022 року приблизно о 16 год. 47 хв. ОСОБА_8 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 знаходились у кухні за місцем їх мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно вечеряли.

Саме в той час між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 стався словесний конфлікт на грунті непорозумінь, що виникли раптово. В ході конфлікту ОСОБА_8 , будучи обуреною та розлюченою поведінкою ОСОБА_6 , маючи умисел на умисне протиправне заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, взяла зі столу ніж господарсько-побутового призначення та, знаходячись в положенні сидячи обличчям до ОСОБА_6 , який в той час також знаходився в положенні сидячі, зі значною силою нанесла останньому один удар зазначеним ножем в область живота, після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, нанесла ще один удар ножем в область задньої поверхні грудної клітини справа. В подальшому ОСОБА_8 стала хаотично наносити вказаним ножем поранення в область усього тіла ОСОБА_6 , а саме нанесла не менш 4 поранення в область задньої поверхні шиї, лівого передпліччя, правого стегна та правої кисті.

Після цього ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що вона виконала всі дії для умисного протиправного заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, здійснила виклик співробітників поліції, які надані по приїзду викликали лікарів швидкої невідкладної допомоги, завдяки чому ОСОБА_6 було госпіталізовано до ХМКЛНШМД № 4 ім. проф. О.І. Мєщанінова, де йому своєчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу.

В результаті дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_6 заподіяно наступні тілесні ушкодження:

колото-різане поранення задньої поверхні шиї, різані поранення на лівому передпліччі, правому стегні та правій кисті, що належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів (21 дня); проникаюче у праву плевральну порожнину колото-різане поранення задньої поверхні грудної клітини справа та проникаюче у черевну порожнину колото-різане поранення живота з ушкодженням шлунку, печінки та тонкого кишківника, які ускладнилися зовнішньою та внутрішньою кровотечею. Зазначені ушкодження як в сукупності, так і поодинці, належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою винуватість в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала частково, проте зазначила, що дійсно наносила ОСОБА_6 удари ножем.

19.08.2022 р. вона знаходилася разом із своїм співмешканцем ОСОБА_6 вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Вживали алкогольні напої, вжили 2 пляшки горілки. Між ними виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_9 схопив її за волосся, вирвав їй волосся, почав наносити руками удари в голову та обличчя. Захищаючись, вона схопила зі стола ніж, який лежав на столі, в ліву руку та неприцільно наносила йому удари, фактично собі за спину. Він не продовжував тримати ОСОБА_8 за волосся, тому ударів було декілька, щоб він її відпустив. Вона стояла спиною до ОСОБА_6 , який був розташований до неї обличчям. Коли він відпустив її, вона побігла в іншу кімнату, одразу ж розвернулася, побачила закривавленого ОСОБА_6 та одразу викликала поліцію. Кров була на животі та руках потерпілого. Він був без футболки, лише в шортах. Як було спричинено поранення задньої поверхні шиї потерпілого - сказати не може. Вбивати ОСОБА_9 вона не хотіла, лише відбивалася від його нападу. Вона дала ОСОБА_9 рушника, щоб він прикрив рану. Свідомості він не втрачав. Вона зателефонувала до швидкої, виклик не прийняли, рекомендували залишатися на лінії. Тоді вона взяла телефон ОСОБА_9 та з нього викликала поліцію, при цьому сказала, що швидку також потрібно викликати. Раніше таких ситуацій не було. З ОСОБА_9 знайомі біля 30 років, сумісно проживають 3 роки. Інколи між ними виникали певні сутички через ревнощі, але до подібного не доходило, вони примирялися.

Спочатку на місце конфлікту приїхала поліція, потім швидка допомога. Ніж, а також мобільні телефони одразу було вилучено. ОСОБА_9 госпіталізували до лікарні.

Зараз (на час допиту, після зміни відносно обвинуваченої запобіжного заходу та домашній арешт) вони мешкають разом, конфліктів не виникає, спиртні напої вживають лише на свята.

Потерпілий ОСОБА_6 в ході допиту в судовому засіданні пояснив, що 19.08.2022 р. ввечері після закінчення робочого дня він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 розпивали спиртні напої за їх місцем проживання: АДРЕСА_1 . Він випив приблизно 0,5 л горілки, ОСОБА_8 - менше. В ході спілкування між ними виникла сварка, він наніс ОСОБА_8 удар кулаком руки в обличчя. Вона при цьому сиділа на дивані, завалилася набік. Він продовжив до неї чіплятися. Остання, захищаючись він дій потерпілого, машинально схопила зі столу кухонний ніж та нанесла йому удар в живіт. Болю він не відчував. Свідомості не втрачав, але був дуже п`яний. Він ще нападав на ОСОБА_8 в кімнаті, як саме - не пам`ятає. Як ОСОБА_8 наносила йому інші ушкодження - потерпілий не пам`ятає. Але він чув, як вона взяла його телефон та почала викликати поліцію та швидку. Що було після цього, він не пам`ятає, прийшов до себе в лікарні.

Він вважає себе винним у тому, що сталося, якби він не розпускав руки, нічого б не було. Потерпілий простив обвинувачену, кохає її та не має до неї жодних претензій. Раніше нічого подібного між ними не було, лише могли мати місце словесні перепалки. Обвинувачена досить темпераментна особа, але не агресивна. Він раніше також підіймав на неї руку, міг штовхнути. Він мешкає з ОСОБА_8 більше 2 років однією сім`єю. Вона офіційно не розлучена. В цілому між ними ідеальні відносини. Він впевнений, що ОСОБА_8 не мала наміру його вбити.

Свідок ОСОБА_11 в ході допиту в судовому засіданні повідомила, що обіймає посаду інспектора УПП в Харківській області. 19.08.2022 вона разом із напарниками здійснювала чергування у складі екіпажу. О 16-47 отримала виклик за адресою: АДРЕСА_1 з приводу вбивства. Після приїзду на місце відчинила жінка. У неї на руках та на одязі була кров, але вона заявила, що медичної допомоги не потребує. Чоловік був живим, лежав на подвір`ї, на тілі були сліди порізів та була кровотеча, пов`язок на ньому не було, перебував у свідомості. Свідок бачила більш глибоке поранення в області живота, два менш глибокі пошкодження на стегнах ближче до паху, на руці та ззаду на шії. Потерпілий говорив, що ОСОБА_12 ні в чому не винна, він винуватий сам. Йому надали першу медичну допомогу, викликали швидку допомогу, яка госпіталізувала хворого. ОСОБА_12 була присутня у дворі. Обидва були у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_8 повторювала, що чоловік її бив, у неї увірвався терпець і вона захищалась. Особисто свідок ножа не бачила, він перебував в будинку. В подальшому слідчо-оперативною групою було вилучено знаряддя злочину.

Свідок ОСОБА_13 в ході допиту в судовому засіданні повідомив, що є сусідом ОСОБА_8 та її двоюрідним дядьком. 19.08.2022 р. біля 17-00 год. він перебував вдома за адресою: АДРЕСА_1 . У його калитку подзвонили поліцейські, в подальшому вони пішли на території домоволодіння ОСОБА_12 . Через деякий час він пішов до ОСОБА_12 , але поліцейські заборонили йому вхід на територію. В подальшому його разом з сусідом запросили взяти участь у слідчій дії в якості понятого. ОСОБА_12 перебувала у дворі, сиділа на лавці. ОСОБА_9 лежав на землі, потім його забрала швидка допомога. Зі слів інших осіб йому стало відомо, що ОСОБА_9 (цивільному чоловіку ОСОБА_12 ) було спричинено поранення.

ОСОБА_12 та ОСОБА_9 живуть по сусідству нещодавно, конфліктів між ними не бачив.

В ході огляду місця події свідок був присутній при вилученні ножа, який лежав на столі в приміщенні будинку.

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення стороною обвинувачення надані письмові докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так, 26.08.2022 р. від ОСОБА_6 прийнято заяву про вжиття заходів до його цивільної дружини ОСОБА_8 , яка в ході словесного конфлікту 19.08.2022 взяла кухонний ніж та нанесла тілесні ушкодження в область тулуба (к/п, а.с. 8).

Відповідно до рапортів співробітників ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 19.08.2022 до органів поліції надійшли повідомлення зі служби 102 про спричинення цього ж дня за адресою: АДРЕСА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 громадянкою ОСОБА_8 (к/п, а.с. 9-10).

В ході огляду місця події від 19.08.2022 р. (з 17-15 год. до 18-30 год). оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_1 . В ході огляду виявлено та вилучено: змив речовини бурого кольору з з поверхні землі з двору та предмет схожий на ніж, довжина леза 15 см, з нашаруванням речовини бурого кольору, мобільні телефони SAMSUNG SM-G36H/DS, BLACKVIEVBV6000 зі слідами речовини бурого кольору (к/п, а.с. 13-20).

Згідно рапорту заст.нач. СКП ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 , 19.08.2022 з вулиці Бугрименка, 1-А до ХМКЛШМНД ім. Мещанінова із ножовими пораненнями доставлений ОСОБА_6 , відносно якого здійснюється операція (к/п, а.с. 21).

Згідно постанови слідчого від 19.08.2022, вилучені в ході огляду місця події 19.08.2022 предмет, схожий на ніж, мобільні телефони зі слідами речовини бурого кольору, а також футболка білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, вилучена в ході затримання ОСОБА_8 , визнані речовими доказами (к/п, а.с. 24-25).

Згідно постанови слідчого від 02.09.2022, зразок крові ОСОБА_6 , а також змив з поверхні землі з двору, вилучений в ході проведення огляду місця події 19.08.2022, визнані речовими доказами (к/п, а.с. 26).

Відповідно до медичної документації, ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» з 19.08.2022 по 26.08.2022 з діагнозом: проникаюче колото-різана поранення грудної клітини та передньої черевної стінки з пораненням шлунку та тонкого кишківника (к/п, а.с. 44-46).

В ході проведення слідчого експерименту 04.10.2022 потерпілий ОСОБА_6 пояснив та продемонстрував обставини конфлікту, що стався 19.08.2022 між ним та ОСОБА_8 , та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень (к/п, а.с. 47-52).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/298-А/22 від 06.10.2022, у ОСОБА_6 мають місце наступні тілесні ушкодження: проникаюче у праву плевральну порожнину колото-різане поранення задньої поверхні грудної клітини справа та проникаюче у черевну порожнину колото-різане поранення живота з ушкодженням шлунку, печінки та тонкого кишківника, які ускладнилися зовнішньою та внутрішньою кровотечею.

Крім того, у ОСОБА_6 має місце колото-різане поранення задньої поверхні шиї, а також різане поранення на лівому передпліччі, правому стегні та правій кисті.

За механізмом вищевказані ушкодження утворилися в один короткий послідовний проміжок часу від не менш ніж шестиразової травматичної дії предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями, найвірогідніше - клинка ножа, що наданий на дослідження. При цьому вигляд та характер ушкоджень, що описаний в медичній документації, не виключає можливості утворення їх в час, що відомий з постанови слідчого.

Згідно медичної карти № 10191 стаціонарного хворого відділення полі травми КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР з приводу поранень, що діагностовано у ОСОБА_6 на момент госпіталізації у лікувальний заклад, було проведено ПХО ран із накладанням швів на рани, а також оперативні хірургічні втручання у вигляді торакоцентезу із дренуванням правої плевральної порожнини та лапаротомія із ушиванням ран шлунку, печінки та тонкої кишки.

За ступенем тяжкості: колото-різане поранення задньої поверхні шиї, а також різане поранення на лівому передпліччі, правому стегні та правій кисті, як у сукупності, так і поодинці, належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалість понад 6 днів, але не більше 3 тижнів.

Проникаюче у праву плевральну порожнину колото-різане поранення задньої поверхні грудної клітини справа та проникаюче у черевну порожнину колото-різане поранення живота з ушкодженням шлунку, печінки та тонкого кишківника, які ускладнилися зовнішньою та внутрішньою кровотечею, як у сукупності, так і поодинці, належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Група крові ОСОБА_6 - О ab (І).

Механізм утворення проникаючого у черевну порожнину колото-різаного поранення живота з ушкодженням шлунку, печінки та тонкого кишківника що має місце у ОСОБА_6 , не суперечить об`єктивним судово-медичним даним відповідно способу та строку його утворення, на який вказує потерпілий під час проведення слідчого експерименту за його участю, в частині локалізації травматичного впливу (удар клинком ножа) нападника. Щодо механізму утворення інших тілесних ушкоджень, що мають місце у ОСОБА_6 , відповісти не є можливим через відсутність відтворення їх під час слідчого експерименту (к/п, а.с. 55-56).

Згідно листа директора КНМ ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 15.09.2022, 19.08.2022 о 17-07 год. до служби 103 надійшов виклик з телефону НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_6 , 1975 р.н. До відповіді додано копію карти виїзду бригади екстреної медичної допомоги та копію аудіо запису виклику, при прослуховуванні якого вбачається, що виклик був зроблений співробітником патрульної поліції (к.п., а.с. 58-60).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи речових доказів № 15-12/№430-ДМ/Ц/2022 р. від 20.09.2022, групова належність крові ОСОБА_6 - О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В.

В результаті проведення судово-медичної експертизи речового доказу (ножа), вилученого в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. В. Бугрименка, 1-А, на клинку ножа (об`єкт № 1) знайдені сліди крові людини, які могли походити і від потерпілого. (к/п., а.с. 74-78).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи речових доказів № 14/2665-Дм/22 від 16.09.2022, в змиві із поверхні землі з двору, вилученому при огляді місця подія за адресою: АДРЕСА_1 , виявлені сліди крові людини, групову належність якої встановити не виявилось можливим (к/п, а.с. 82, 83).

Згідно постанови прокурора від 02.09.2022 отримано зразки крові у ОСОБА_6 , що оформлено протоколом від 02.09.2022 (к/п, а.с. 84-86).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 14/2664-Дм/22 від 02.09.2022 групова належність крові ОСОБА_6 - О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В..(к/п, а.с. 90).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 14/2666-Дм/22 від 17.09.2022, на футболці, вилученій у підозрюваної ОСОБА_8 , в об`єктах 1-3, 6, знайдена кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_6 не виключається. В об`єктах 4,5,7,8, знайдена кров людини, має місце змішування крові, в тому числі крові, походження якої від ОСОБА_6 не виключається (к/п, а.с. 94-96).

Згідно протоколу затримання, ОСОБА_8 затримано 19.08.2022 о 17 год. 32 хв. за адресою: м. Харків, вул. Василя Бугрименка, 1-А. в ході затримання вилучено білу футболку з візерунком жінки, на передній та задній частинах яких наявні сліди речовини бурого кольору (к/п, а.с. 97-99).

Відповідно до постанови прокурора про освідування особи від 20.08.2022, того ж дня о 13-30 год. проведено освідування ОСОБА_8 на стан сп`яніння, ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено (виписка 182, КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер) (к/п, а.с. 104-105).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-919/2022 від 23.08.2022, у ОСОБА_8 мали місце наступні тілесні ушкодження: садно на верхній губі, садна на шиї та лівій кисті, синці на правій та лівій руці, лівій нозі, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів: садна за механізмом тертя-ковзання, синці за механізмом удару стиснення та могли бути отримані за 3-4 доби до проведення експертизи. За ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів (к/п, а.с. 127).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 219 від 05.10.2022 р. ОСОБА_8 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 перебувала в стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (к/п, а.с. 131-134).

Оцінюючи досліджені докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у Кримінальному процесуальному Законі, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву в своїй належності та допустимості не викликають.

Тому, аналізуючи представлені суду докази і даючи юридичну оцінку діям обвинуваченої, суд приходить до наступних висновків.

Факт спричинення ОСОБА_8 за допомогою ножа тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , механізм їх утворення підтверджується як наявними у справі письмовими доказами, так і показаннями обвинуваченої, потерпілої, свідків.

При цьому як обвинувачена, так і потерпілий в ході допиту, а також в ході проведення з останнім слідчого експерименту чітко зазначили про нанесення ударів ножем з боку ОСОБА_8 потерпілому у відповідь на його неправомірні дії по відношенню до останньої - нанесення ним ударів кулаками рук в обличчя та по тілу обвинуваченої.

Висновком судово-медичної експертизи № 09-919/2022 від 23.08.2022 встановлено наявність у ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень, які могли утворитися за 3-4 доби до проведення експертизи.

Судова вважає доведеним поза розумним сумнівом, з огляду на викладене вище, факту обоюдного фізичного конфлікту між обвинуваченою та потерпілим, в ході якої ОСОБА_8 у відповідь на активні дії потерпілого, що знайшли свій прояв в ударах її руками в обличчя та по тілу, взяла в руку ніж та нанесла ним ОСОБА_6 шість ударів ножем в різні ділянки тіла.

Кваліфікуючи дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, орган досудового розслідування виходив із того, що обвинувачена, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , умисно здійснила напад на останнього з метою позбавити його життя, оскільки завдала удари в життєво важливий орган - черевну порожнину, однак не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, відтак вчинила закінчений замах на умисне вбивство.

Частиною 3 ст. 337 КПК України передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 23 постанов Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.90р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Виходячи із наведеного та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_8 слід перекваліфікувати на ч. 1 ст. 121 КК України, беручи до уваги наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України та п. п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом, безпосередньо спрямованим на вчинення злочину, діяння, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При цьому якщо винна особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до частини другої статті 15 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 лютого 2020 року в справі №164/1826/17 (провадження №51-6292км19).

Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом. А згідно з частиною другою статті 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Істотним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично були заподіяні. Зазначене також кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 грудня 2018 року в справі №569/2944/16-к (провадження №51-4894км18).

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією та становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, за наявності цілі досягнення суспільно - небезпечного результату.

Про наявність прямого умислу можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для нього мали потягти за собою смерть потерпілого і не призвели до бажаного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Тобто злочинна діяльність при закінченому замаху характеризується тим, що об`єктивно вона є закінченою та суб`єктивно реалізованою, - особа зробила все необхідне, щоб досягти мети і вчинила всі дії для досягнення злочинного результату.

Під час розгляду кримінальної справи встановлено, що обвинувачена та потерпілий тривалий час проживали разом однією родиною, спільно розпивали спиртні напої та між ними виникла суперечка, в ході якої обвинувачена ОСОБА_8 у відповідь на нанесені удари руками нанесла потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними в момент заподіяння.

Судом також установлено, що в ході сутички з ОСОБА_6 обвинувачена отримала тілесні ушкодження - садно на верхній губі, садна на шиї та лівій кисті, синці на правій та лівій руці, лівій нозі, на що обвинувачена вдарила потерпілого ножем шість разів неприцільно у різні ділянки тіла, заподіявши таким чином колото-різані поранення, в тому числі - черевної порожнини. При цьому слід зазначити, що після нанесення потерпілому ударів обвинувачена ОСОБА_8 бачила та усвідомлювала, що потерпілий залишався живим, перебував у тямі, вона його не переслідувала, інших тілесних ушкоджень не наносила та взагалі не вчиняла будь-яких дій, щоб спричинити йому смерть чи інші тілесні ушкодження, а навпаки, викликала поліцію, намагалася надавати потерпілому допомогу, закриваючи рани рушником, що однозначно доводить відсутність прямого умислу обвинуваченої на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_6 .

На переконання суду, вказані обставини свідчать про те, що в обвинуваченої був неконкретизований умисел при нанесенні тілесних ушкоджень. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру та тяжкості.

Отже, як убачається з матеріалів кримінального провадження, у даному випадку за встановлених мотиву та мети вчинення злочину - захисту від неправомірних посягань з боку потерпілого, обвинуваченою ОСОБА_8 є спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості, а не спричинення смерті потерпілому шляхом завдання останньому тілесних ушкоджень будь-якої тяжкості у відповідь на поведінку потерпілого, яка мала вираз у спричиненні тілесних ушкоджень обвинуваченій.

Відтак, спрямованість умислу обвинуваченої саме на вбивство потерпілого, на переконання суду, залишилось не доведеним поза розумним сумнівом і ґрунтувалось, в тому числі, на припущеннях органу досудового розслідування. Такі висновки випливають з вищенаведених доказів, які суд визнає не спростованими та, із вимог наведених нормативних актів у сукупності з встановленими фактичними обставинами; а тому суд дійшов висновку, що в даному випадку в діях обвинуваченої ОСОБА_8 відсутні будь-які ознаки, що умисел особи був спрямований на умисне вбивство, однак наявний склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Обвинувачена умисно нанесла тілесні ушкодження потерпілому та припускала з огляду на знаряддя вчинення злочину - кухонний ніж - заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, свідомо допускаючи спричинення будь-яких тілесних ушкоджень, окрім тих, які б могли потягнути за собою смерть потерпілого, оскільки настання смерті умислом обвинуваченої не охоплювалося, враховуючи характер стосунків між ними, обставин події того дня, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, поведінку обвинуваченої після завдання нею потерпілому тілесних ушкоджень.

Водночас з мотивів, наведених вище, не заслуговує на увагу та не підлягає задоволенню висловлене в судових дебатах клопотання захисника ОСОБА_7 про виправдання обвинуваченої у зв`язку з недоведеністю наявності в її діях складу інкримінованого їй органом досудового розслідування складу кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки в даному випадку відповідальність наступає лише за наслідки, які фактично мали місце.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.66 КК України не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.67 КК України, не встановлено.

При цьому суд не може визнати в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченій, вчинення нею кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, оскільки пред`явлене їй обвинувачення посилання на таку обставину не містить, вихід же за межі обвинувачення в цій частині мав би ознаки погіршення становища обвинуваченої, що прямо заборонено вимогами кримінального процесуального закону.

Вивченням даних про особу обвинуваченої встановлено, що вона в силу ст. 89 КК України не має судимості, має середню спеціальну освіту, офіційно не працює, перебуває в зареєстрованому шлюбі, проте проживає однією сім`єю із потерпілим ОСОБА_6 , на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким умисним злочином, обставини скоєння даного злочину, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченої, а також її ставлення до скоєного, позицію потерпілого, який просив не призначати покарання, пов`язане із позбавленням волі та заявив про відсутність до ОСОБА_8 будь-яких претензій.

Так, міра покарання повинна бути пов`язана з позбавленням волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Підстав для застосування до обвинуваченої вимог ст. ст. 69 КК України суд не вбачає через відсутність обставин, що пом`якшують її покарання.

Разом із тим, беручи до уваги поведінку обвинуваченої за весь час, що пройшов після вчинення кримінального правопорушення, взаємовідносини між нею та потерпілим, суд вважає, що виправлення обвинуваченої може відбуватися без її ізоляції від суспільства зі звільненням від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_8 підлягає зміні з домашнього арешту в нічний час доби на особисте зобов`язання.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за період часу з 19 серпня 2022 року по 17 листопада 2022 року включно.

До набрання вироком суду законної сили змінити відносно ОСОБА_8 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки: прибувати до суду за першим викликом, повідомляти суд про зміну місця проживання, місця роботи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 серпня 2022 року на речові докази у кримінальному провадженні (к/п, а.с. 32-33).

Речові докази: ніж з довжиною леза 15 см - знищити; мобільний телефон SAMSUNG SM-G36H/DS imei 1: НОМЕР_2 imei 2: НОМЕР_3 в корпусі темно-сірого кольору - повернути власниці ОСОБА_8 ; мобільний телефон BLACKVIEVBV6000 imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 в корпусі чорного кольору із зеленими вставками - повернути власнику ОСОБА_6 ; білу футболку з візерунком жінки - повернути власниці ОСОБА_8 , а у разі відмови у прийнятті - знищити.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченій, захиснику, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1