ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/366/23 Справа № 731/590/19 Категорія: п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2023 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 296, п. 13ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, по 03 червня 2023 року, з утриманням в Державній установі "Черкаський слідчий ізолятор".

При прийнятті такого рішення, суд врахував ступень тяжкості кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 , які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Окрім того, суд зазначив про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також суд вказав про існування обставин щодо неможливості закінчення судового розгляду до закінчення дії ухвали про тримання під вартою обвинуваченої. Суд також послався на данні про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, що вказує на відсутність у останнього постійного джерела доходів. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції встановив, що не один з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевикладеним ризикам.

В апеляційній скарзі обвинувачений ставить питання про зміну вищевказаної ухвали, у зв`язку з перевищенням його сукупного строку. Зазначає, що вже тривалий час - більше 3 років утримується під вартою, але по теперішній час його вину такі не доведено. Навпаки, лише підтверджується неправомірність обвинувачення. Вважає, що судом порушено вимоги ст. 413 КПК України щодо незастосування судом закону, який підлягає застосуванню. Вказує на неналежну процесуальну поведінку потерпілих, котрі не з`являються у судове засідання.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану ухвалу та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою його підзахисного. Вважає ухвалу незаконною, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Також вказує на істотні порушення кримінального процесуального закону, оскільки обвинуваченому у підготовчому судовому засіданні не було роз`яснено права на суд присяжних. Зазначає, що обвинувачений вже тривалий час утримується під вартою. Вказує, що досудове розслідування тривало з 04 вересня 2019 року по 28 грудня 2019 року, тобто лише 115 днів. Судове провадження відносно обвинуваченого триває понад три роки і останній вже 1195 днів перебуває під вартою лише під час судового розгляду, очікуючи протягом останнього часу виключно на судові засідання щодо розгляду клопотань про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що обвинувачений явно надмірно довго та невиправдано утримується під ватрою, що суперечить принципам судочинства, установленим практикою ЄСПЛ. Судячи із прийнятих у справі ухвал, запобіжний захід, який застосовується відносно останнього вже перестав бути заходом забезпечення кримінального провадження, перетворившись у форму очікування вироку у зв`язку із тяжкістю висунутого звинувачення. Вказує, що сама по собі тяжкість покарання, яка передбачена санкцією інкримінованої статті, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а повинна розглядатися з іншими обставинами в сукупності.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційних скарг, були заслухані:

- обвинувачений та його захисник, які підтримали вимоги апеляційних скарг, пославшись на доводи, що в них викладені;

- прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Дані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що при прийняті рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ризики, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, не зникли та не зменшились.

Колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, може реально спонукати його до вчинення дій, спрямованих на переховування від суду. Так само в апеляційній скарзі не спростовані доводи суду першої інстанції про наявність ризиків того, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже більш м`який запобіжний захід, а ні ж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

З огляду на ці обставини суд першої інстанції привів належні доводи щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника щодо не роз`яснення обвинуваченому у підготовчому судовому засіданні права на суд присяжних не є предметом перевірки апеляційним судом законності продовження строку тримання під вартою та зазначене не впливає на вирішення питань, зазначених в ст. 199 КПК України.

Всупереч доводам апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону. За таких обставин не вбачається підстав для скасування чи зміни ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2023 року без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3