Єдиний унікальний номер: 378/111/23
Провадження № 1-кп/378/20/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілої

ОСОБА_5 : ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Ставище Київської області кримінальне провадження №0003015 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, волонтера, освіта вища, раніше не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України за слідуючих обставин.

18.11.2022р., близько 16 години 50 хвилин, водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись неподалік будинку № 32 по вул. Вишнева в с. Брилівка Білоцерківського району Київської області, зі сторони с. Попружна в напрямку смт. Ставище Білоцерківського району, в порушення вимог пункту 1.7 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності», в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», в порушення вимог п.12.2 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», проявив злочинну недбалість, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, у темну пору доби не вибрав безпечну швидкість у межах видимості дороги, щоб мати змогу постійно контролювати рух, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в попутному напрямку, по проїзній частині дороги ближче до правого краю.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови в лівій тім`яно-потиличній ділянці; крововиливу в м`які покриви голови в тім`яно-потиличних областях; крововиливу під тверду мозкову оболонку головного мозку; крові в шлуночках мозку; нерівномірного кровонаповнення міокарда; нерівномірного кровонаповнення внутрішніх органів; рідкого стану крові. Смерть ОСОБА_10 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку головного мозку та шлуночки мозку, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечне для життя в момент спричинення.

Порушення водієм ОСОБА_9 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо- транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України визнав, суду показав, що 18.11.2022р., близько 17 години 00 хвилин, він, керуючи власним автомобілем марки «CHEVROLET AVEO», рухався зі швидкістю 50 км/год. в с. Брилівка Білоцерківського району Київської області по вулиці Вишнева, 32 в напрямку смт Ставище Київської області. У автомобілі було увімкнено ближнє світло та дворніки на лобовому склі, оскільки на дворі була мряка, темно та вимкнено вуличне світло по причині воєнного стану. Попереду руху свого автомобіля він побачив силует людини-пішохода на відстані, близько 20 25 метрів, дана особа рухалась у попутному напрямку по середині проїжджої частини автодороги. Далі все сталося зненацька, миттєво. Потім відбувся удар передньою частиною капота його автомобіля, ближче до правої (пасажирської) сторони. Безпосередньо удар прийшовся бампером його автомобіля у верхню частину ніг потерпілого із заду. Тіло потерпілого хлопця ударилось об капот автомобіля, потім в його переднє лобове скло ближче до переднього правого пасажирського сидіння та впало на дорогу праворуч. Після зіткнення з потерпілим він ще проїхав близько двадцяти метрів. Він зупинив свій автомобіль до правого узбіччя дороги і підбіг до потерпілого. Останній лежав на проїжджій частині автодороги головою до напрямку руху його автомобіля на спині. Він перевірив пульс потерпілого хлопця, який лежав на дорозі нерухомий. Хтось із сільських жителів викликав карету швидкої медичної допомоги, яка прибула на місце ДТП на протязі 20 30 хвилин. Було констатовано смерть потерпілого. Він був на місці події до приїзду поліції. Поліція прибула дещо пізніше. Працівники поліції проводили слідчі дії на місці ДТП уже без нього. У вчиненому щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась з огляду на значну віддаленість свого місця проживання, до суду подала копію нотаріально посвідченої заяви про те, що заподіяну їй шкоду, в результаті смерті її сина під час ДТП відшкодовано обвинуваченим повністю, відтак жодних претензій до нього вона не має (Т. 1 а. с. 131). Представник потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні просила суд призначити покарання обвинуваченому, що не пов`язане з позбавленням волі, тобто підтримала пропозицію прокурора щодо призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі із застосуванням умов ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Винність обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується також іншими зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 18.11.2022 року (Т. 2 а. с. 94-102), схемою та фототаблицею до нього (Т. 2 а. с. 103-124);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.11.2022 року (Т. 2 а. с. 125-128), схемою та фототаблицею до нього (Т. 2 а. с. 129, 130-132);

- копіями картки виклику швидкої медичної допомоги та карти виїзду швидкої медичної допомоги №600А від 18.11.2022 (а. с. 139, 140-141);

- висновком експерта №170/д від 24 грудня 2022 року, з якого встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку головного мозку та шлуночки мозку. На це вказують результати судово-медичного дослідження трупа: забійна рана голови в лівій тім`яно-потиличній ділянці; крововилив в м`які покриви голови в тім`яно-потиличних областях; крововилив під тверду мозкову оболонку головного мозку; кров в шлуночках мозку; нерівномірне кровонаповнення міокарда; нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів; рідкий стан крові. Внутрішньочерепна травма, що потягла за собою смерть ОСОБА_10 , утворилася від дії тупого предмета (ів) та могла утворитися при наїзді легкового автомобіля на пішохода, в момент наїзду потерпілий міг знаходитися в вертикальному або близькому до нього положенні з подальшим закиданням тіла на передню частину автомобіля, місцем первинного контакту явилась задня поверхня ніг. Внутрішньочерепна травма, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечна для життя в момент спричинення. При судово-токсикологічному дослідження в крові трупа ОСОБА_10 , етиловий спирт не виявлено (Т. 2 а. с. 142);

- висновком експерта № 165 від 15 грудня 2022 року, з якого встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку головного мозку та шлуночки мозку. На це вказують результати судово-медичного дослідження трупа: забійна рана голови в лівій тім`яно-потиличній ділянці; крововилив в м`які покриви голови в тім`яно-потиличних областях; крововилив під тверду мозкову оболонку головного мозку; кров в шлуночках мозку; нерівномірне кровонаповнення міокарда; нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів; рідкий стан крові. Внутрішньочерепна травма, що потягла за собою смерть ОСОБА_10 , утворилася від дії тупого предмета (ів) та могла утворитися при наїзді легкового автомобіля на пішохода, в момент наїзду потерпілий міг знаходитися в вертикальному або близькому до нього положенні з подальшим закиданням тіла на передню частину автомобіля, місцем первинного контакту явилась задня поверхня ніг. Внутрішньочерепна травма, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечна для життя в момент спричинення. При судово-токсикологічному дослідження в крові трупа ОСОБА_10 , етиловий спирт не виявлено. (Т. 2 а. с. 143-144);

- висновком експерта №СЕ-19/111-22/54635-Д від 19 грудня 2022 року, з якого встановлено, що: вилучені в ході огляду водійської дверки автомобіля «Шевроле Авео», р/н НОМЕР_2 , який знаходився на місці події по АДРЕСА_2 та упаковані в паперовий конверт з умовною позначкою №1, сліди пальців рук (руки) з найбільшими розмірами по осях 16x22 мм, 15x26 мм, 16x27 мм - придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Слід пальця руки з найбільшими розмірами по осях 16x22 мм залишений вказівним пальцем правої руки, слід пальця руки з найбільшими розмірами по осях 15x26 мм залишений середнім пальцем правої руки, слід пальця руки з найбільшими розмірами по осях 16x27 мм залишений середнім пальцем лівої руки гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т. 2 а. с. 146-153);

- висновком експерта №СЕ-19/111-22/50699-ІТ від 16 січня 2023 року, з якого встановлено, що на момент огляду автомобіля «CHEVROLET AVEO» д. н. з. НОМЕР_3 , несправностей технічного стану гальмівної системи, несправностей технічного стану рульового керування, несправностей технічного стану елементів підвіски не виявлено, тобто вищевказані системи знаходиться в працездатному стані (Т. 2 а. с. 157-160);

- висновком експерта №СЕ-19/111-22/53129-ІТ від 29 грудня 2022 року, з якого встановлено, що наїзд автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 на пішохода відбувся на смузі для руху в бік смт. Ставище, до початку осипу первинних об`єктів. Встановити де відносно елементів дороги відбувся первинний контакт між автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 та пішоходом не надається можливим, через відсутність необхідного для цього комплексу слідової інформації. Механічні пошкодження автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 характерні для контакту з тілом пішохода описані в дослідницькій частині даного висновку (Т. 2 а. с. 162-165);

- висновком експерта №СЕ-19/111-22/55158-ІТ від 01 лютого 2023 року, з якого встановлено, що за даних обставин водій автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.2 та п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації швидкість руху автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідала видимості елементів дороги в напрямку руху. В заданій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода як шляхом застосування екстреного гальмування, так і шляхом безпечного об`їзду у заданий момент виникнення небезпеки для руху. З технічної точки зору в діях водія автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Для встановлення відповідності дій пішохода вимогам Правил дорожнього руху України та причинного зв`язку з виникненням даної ДТП спеціальних знань в галузі автотехніки не потрібно, a тому частина питання щодо оцінки дій пішохода, не вирішувалась (Т. 2 а. с. 167-170).

Вказані покази обвинуваченого та інші досліджені судом докази суд вважає правдивими і достовірними, вони не суперечать один одному, підтверджують та доповнюють один одного і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Із урахуванням цього, а також беручи до уваги, що усі зазначені докази зібрані із дотриманням вимог КПК України, суд приймає дані докази.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи в сукупності встановлені і досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 знайшла своє підтвердження в суді і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно ч. 1 ст. 6 КК України особи, які вчинили злочини на території України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом. Злочин визнається вчиненим на території України, якщо його було почато, продовжено, закінчено або припинено на території України (ч. 2 цієї статті).

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як зазначено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №18 від 19 грудня 2008 року), при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

За ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ст. 65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані, які характеризують його особу, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Судом враховується те, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин з необережності передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, вину в скоєнні злочину визнає.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 вказує на те, що він по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, пенсіонер, є волонтером. Разом з тим, ОСОБА_9 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (Т. 2 а. с. 173).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Із урахуванням обставин вчинення злочину, його тяжкості, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , відсутності обставин, що обтяжують його покарання, беручи до уваги, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин з необережності, враховуючи думку потерпілої сторони та прокурора, які просять призначити обвинуваченому покарання, що не пов`язане з позбавленням волі, а також ту обставину, що від скоєного наступили тяжкі наслідки, а саме смерть людини (неповнолітньої особи), суд вважає, що виправлення останнього не можливе без ізоляції від суспільства, міру покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним у вчиненні злочину за ст. 286 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки на думку суду, саме така міра покарання є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Суд обговорив можливість застосування до обвинуваченого ст. ст. 69, 75 КК України, проте, підстав для їх застосування не знаходить.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 26.12.2022 року до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (Т. 1 а. с. 66).

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ухвалою суду від 06.04.2023 року продовжено до 05 червня 2023 року включно (Т. 2 а. с. 75-76).

Згідно із ч. 4 ст. 174 КПК України слід скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2022 року на автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Т. 2 а. с. 136 138).

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати на користь держави, пов`язані на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 372, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з 26 грудня 2022 року.

Міру запобіжного заходу - тримання під вартою в Державній установі „Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України ОСОБА_9 залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави витрати на залучення експертів у сумі 6796 (шість тисяч сімсот дев`яносто шість) гривень 08 копійок.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2022 рокупо справі ЄУН 357/10628/22, провадження 1-кс/357/1871/22 на речові докази: автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази: автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути користувачу - ОСОБА_9 ; куртку загиблого ОСОБА_10 , зеленого кольору повернути потерпілій ОСОБА_5 ; частини лакофарбового покриття автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які були виявлені на місці події, змиви з керма автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , сліди папілярних ліній, які були виявлені на водійських дверцятах автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії даного вироку суду.

Суддя ОСОБА_1