У Х В А Л А

Справа № 285/4367/23

провадження № 1-кс/0285/800/23

14 липня 2023 року м. Звягель

Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3

по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 17.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України

про продовження строку тримання під вартою

відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ємільчине Житомирської області, громадянина України, місце проживання - АДРЕСА_1 , раніше судимого- ,

встановила :

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить продовжити ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою терміном на два місяці (шістдесят діб) з утриманням у слідчому ізоляторі ДУ "Житомирська УВП №8.

Із клопотання слідує, що за результатами досудового розслідування солдат ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 16.04.2023 близько 23:00, знаходячись поблизу магазину «Діоніс», що за адресою: Житомирська область Звягельський район смт Ємільчине вул. Військова 1А/1, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, побачив раніше знайомого йому ОСОБА_6 , між яким на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла суперечка в ході якої він наніс один удар долонею лівої руки по обличчю з правої сторони ОСОБА_4 . Внаслідок вказаного удару ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав спиною на асфальтове покриття автомобільної стоянки навпроти вищевказаного магазину, а ОСОБА_6 у цей час зник у невідомому напрямку.

Далі, підвівшись на ноги, у вказаний час, ОСОБА_4 з метою помститись за спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_6 , перемістився до магазину «Вацак», що за адресою: Житомирська область Звягельський район смт Ємільчине вул. Соборна, 16 та взяв у неповнолітнього ОСОБА_7 розкладний ніж з яким попрямував до автомобільної стоянки, що поряд з указаною адресою шукаючи ОСОБА_6 .

В подальшому, близько 23:25 ОСОБА_4 побачив компанію осіб та почав підходити до неї будучи агресивно налаштованим. У свою чергу, ОСОБА_8 , котрий являється братом ОСОБА_6 , помітивши агресивно налаштованого ОСОБА_4 , який наближався до згадуваної компанії, серед якої він відпочивав, пішов на зустріч ОСОБА_4 з метою заспокоїти останнього.

У цей час у ОСОБА_4 з ОСОБА_8 виникає конфлікт з приводу нанесення його братом ударів, в результаті чого ОСОБА_4 умисно заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення, а також легких тілесних ушкоджень.

Далі ОСОБА_4 виявив, що до нього наближаються очевидці події, серед яких ОСОБА_9 , почав тікати. Усвідомлюючи що не може втекти у ОСОБА_4 виникає новий умисел на вбивство ОСОБА_9 , який його наздогнав. ОСОБА_4 , тримаючи в руці складного ножа, почав умисно наносити останньому послідовно цілеспрямовано чотири удари таким ножем в область грудної клітки та один удар в область паху. Після чого, обоє в ході вказаних подій впали на асфальтоване покриття автомобільної стоянки та продовжили боротьбу.

В результаті нанесених ударів ОСОБА_4 умисно заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення, а також легкі тілесні ушкодження

Однак, в ході такої боротьби між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , до останніх встиг підбіг ОСОБА_10 , який силою відтягнув ОСОБА_4 від ОСОБА_9 та почав силою утримувати ОСОБА_4 з метою не спричинення останнім послідуючих ударів складним ножем ОСОБА_11 , тобто припинив вчинення кримінального правопорушення.

Далі, ОСОБА_4 , почав вивільнятись застосовуючи боротьбу до ОСОБА_10 . Однак, останніх розборонили ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які також підбігли до місця події.

За таких умов, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що не закінчив умисне вбивство ОСОБА_11 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, а також те, що присутні ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 будуть чинити супротив та не дадуть завершити злочинний умисел до кінця, швидко покинув місце вчинення злочину тобто втік, усвідомлюючи, що своїми злочинними діями подавив бажання переслідувати його та затримувати.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у:

-заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкоджені, небезпечному для життя в момент заподіяння, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 121 КК України;

-незакінченому замаху на умисне вбивство, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

За даним фактом 17.04.2023 року внесені відомості до ЄРДР за №0000060.

17.04.2023 року о 07 год. 20 хв. (фактичний час затримання 01 год. 00 хв.) в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину було затримано ОСОБА_4 .

В ході досудового розслідування 17.04.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях.

19.04.2023 року ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області у справі №277/441/23 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням останнього в слідчому ізоляторі Державної установи «Житомирська УВП №8».

14.06.2023 року ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області у справі № 277/441/23 підозрюваному ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.07.2023 включно.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. З ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні, доказами.

На даний час ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 буде мати можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить той факт, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі.

Окрім цього, ОСОБА_4 після вчинення інкримінованих злочинів не повідомив про вчинення ним кримінальних правопорушень, втік з місця вчинення таких злочинів та під час цього приховав знаряддя вчинення злочину - ніж яким спричиняв тілесні ушкодження потерпілим, і тривалий проміжок часу переховувався від органі досудового розслідування, а так з метою уникнення покарання, поза розумним сумнівом обґрунтовано є докази того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Таким чином реально існує ризик передбачений п .1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, він проживає в одному населеному пункті зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні, що вказує на можливість обвинуваченого незаконно впливати на них. Тобто існує ризик, передбачений п. З ч. 1 ст. 177 КПК України.

Варто взяти до уваги і той факт, що до цього часу не знайдено предмет вчиненого кримінального правопорушення - ніж, який ОСОБА_4 переховує до цього часу, та відповідно має можливість його знищити, або змінити місце знаходження, тобто існує ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 до цього часу являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , тобто останньому можуть віддати наказ щодо виконання бойового завдання, що буде унеможливлювати проводити подальший судовий розгляд. Таким чином, на думку сторони обвинувачення наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 до цього вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та був засуджений до 7 років 6 місяців позбавлення волі, однак належних висновків не зробив та вчинив знову нові умисні злочини. Тобто наразі існує реальний ризик, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, з метою запобіганню ризикам, визначених ч. 1 ст. 177 КІІК України та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час досудового розслідування ризикам, визначених ч. І ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Захисник в судовому засіданні просив обрати більш м`який запобіжний захід ОСОБА_4 такий як цілодобовий домашній арешт, оскільки той має на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей та є військовослужбовцем.

Заслухавши думки сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання- слідчим суддею.

05.07.2023 року ухвалою Житомирського апеляційного суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. З ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, направлено до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області для судового розгляду.

Так, 19.04.2023 року ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням останнього в слідчому ізоляторі Державної установи «Житомирська УВП №8».

За тим, 14.06.2023 року ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.07.2023 включно.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Як вбачається з матеріалів клопотання міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була застосована до ОСОБА_4 з урахуванням тяжкості інкримінованих йому злочинів та даних про його особу.

За таких обставин, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним даних кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у його вчиненні, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються вказані обставини разом з цим, достатньо підстав вважати, що в його діях (поведінці) існують ризики, передбачені п.п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, прокурором доведено,що перебуваючи на волі ОСОБА_4 буде мати можливість переховуватися від суду з огляду на те, що після вчинення злочинів переховувався від слідства, приховав знаряддя злочину, та тяжкості покарання за вчинене.

У зв`язку з тим, що до цього часу не видав предмет злочину, ніж, то відповідно може його знищити чи перемістити ( п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Прокурором доведено, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може не законно впливати на потерпілих та свідків, оскільки проживає з ними в одному населеному пункті.

ОСОБА_4 є військовослужбовцем то може бути направленим в іншу місцевість для військової служби, що перешкодить кримінальному провадженню

Крім цього ОСОБА_4 є судимим, відбував покарання за тяжкі злочини, відповідних висновків не зробив, тому може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому слідчим суддя вважає доведеним прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам, та вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Даних про наявність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено.

Слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, характер та обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру, наявність суспільного інтересу в забезпеченні об`єктивності досудового розслідування, і приходить висновку про наявність підстав вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на інших свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому належить утримувати під вартою.

При цьому слідчий суддя враховує і той факт, що на наявність заявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також вказує і характер вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, що пов`язане із застосуванням насильства направленого проти життя та здоров`я особи.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, не встановлено.

Отже враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів.

Разом з тим, слід відмовити у задоволенні клопотань сторони захисту, оскільки цілодобовий домашній арешт не зможуть запобігти ризикам, на які вказує прокурор.

Керуючись статтями 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до двох місяців, визначившистрок дії даної ухвали - до 11 вересня 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та передати для виконання СІЗО ДУ «Житомирська УВП №8".

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1