ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/1139/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1083/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000051 від 15.01.2019 за пунктом 6 частини 2 статті 115 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 07.09.2023 включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений посилається на те, що клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є не обґрунтованим та не відповідає вимогам статті 199 КПК України, а також прокурором жодним чином не доведено існування ризиків, на які останній посилається в клопотанні.

Апелянт звертає увагу, що з моменту скоєння ним інкримінованого злочину та до моменту прибуття поліції сплила майже доба, поліцію викликав він. Сліди злочину не знищував та не намагався покинути місце злочину з метою переховування від органів досудового розслідування. Окрім цього, обвинувачений вказує на те, що на даний час без документів не можливо покинути місто, та він не має наміру переховуватись або виїжджати з країни.

Обвинувачений посилається, що свідки злочину вже допитані, а потерпіла померла, тобто він не має наміру та можливості чинити на них будь - який вплив.

Також обвинувачений зазначає, що він має постійне місце проживання і реєстрацію, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має цивільну дружину та доньку, вважає, що наявні підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить клопотання про його особисту участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, прокурор та захисник в судове засідання не прибули та не повідомили про причини свого неприбуття.

В силу вимог статтей 405, 422-1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржувану ухвалу за відсутності учасників судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Задовольняючи клопотання прокурора, та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання яке загрожує обвинуваченому у уразі визнання його винуватим, особу обвинуваченого та вважав, що на даній стадії кримінального провадження, ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1,3,5 частиною 1 статті 177 КПК України не зменшилися, та жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України.

З таким висновком суду погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинене кримінальне правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи (пункт 6 частини 2 статті 115 КК України), на думку суду апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги, що відповідно до наявних в матеріалах провадження відомостей, обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимим не був, офіційно не працевлаштований, тобто не має офіційних джерел існування, не має міцних соціальних зв`язків, що додатково свідчить про існування ризику переховування обвинуваченого від правоохоронних органів та суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи обвинуваченого щодо відсутності та недоведеності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень обвинуваченого щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи обвинуваченого про недоведеність ризиків щодо можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Отже, на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 строку тримання під вартою, не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: