ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/648/23 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 953/6539/22 Слідчий суддя ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваної - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000553 від 06.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 111-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2023 задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваній ОСОБА_7 строк тримання під вартою в Державній установу «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 36 днів до 14.06.2023 включно, без визначення застави.

Визначено строк дії ухвали з 10.05.2023 до 14.06.2023 включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді , постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати стосовно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного мешкання: АДРЕСА_1 , із носінням засобів електронного контролю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована, постановлена без дослідження, оцінки та врахування в сукупності всіх матеріалів кримінального провадження.

Посилається, що поведінка підозрюваної свідчить про відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 самостійно з`явилася у судове засідання, до слідчого прибула за першим викликом.

Звертає увагу на ті обставини, що підозрювана ОСОБА_7 є ФОП із 2005 року та займається роздрібною торгівлею лікарськими засобами. За професією ОСОБА_7 фармацевт, перебуваючи у окупованому м. Балаклія допомагала місцевим жителям медикаментами, зокрема часто безкоштовно.

Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_7 погрожували насильницькими діями щодо її родини, якщо вона не погодиться як фармацевт згрупувати та видавати ліки населенню м. Балаклія. В подальшому на її адресу надходили погрози щодо блокування доступу до ліків, якщо вона не очолить лікарню.

Захисник вважає, що ОСОБА_7 як фармацевт є медичним персоналом та перебуває під захистом міжнародних конвенцій як і лікарі, зокрема Конвенції про захист цивільного населення під час війни.

Також в своїй апеляційній скарзі захисник зазначає, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а обраний запобіжний захід є занадто суворим та не відповідає ступеню ризиків у даному кримінальному провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника підозрюваної, підозрювану, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яких заперечував проти задоволення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 176 КПК України, передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Продовжуючи відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, слідчий суддя виходив з тих обставин, що під час досудового слідства встановлено та підтверджено у судовому засіданні продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, та оцінивши сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчиненого в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, дійшов висновку, що на час розгляду поданого клопотання, ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності. Наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваною під вартою.

При цьому, з врахуванням вимог частини 4 статті 183 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваної альтернативного запобіжного заходу застави, враховуючи, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру за частиною 5 статті 111-1 КК України в період воєнного стану.

З такими висновками слідчого судді щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави стосовно підозрюваної ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції погоджується та вважає, що мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам статті 196 КПК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого частиною 5 статті 111-1 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років на думку суду апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні беззаперечно наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та тих обставин, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину в умовах воєнного стану, спрямованого на добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, на думку суду апеляційної інстанції, у цьому кримінальному провадженні існує беззаперечно суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_7 може вдатися до дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, що в свою чергу, призведе до порушення розумних строків судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчим суддею враховані положення статей 177, 178, 183, 193, 194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, дані про особу, перевірені додані слідчим до клопотання матеріали про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою.

Суд апеляційної інстанції, оцінюючи сукупність обставин, погоджується з висновком слідчого судді, щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, з врахуванням наведених у клопотанні обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а поведінка підозрюваної свідчить про відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

При цьому, суд апеляційної інстанції приймає до уваги ті обставини, що більшість свідків у кримінальному провадженні, мешкають в одній територіальній громаді, де проживає ОСОБА_7 і їй якій відомі анкетні данні та адреси свідків у кримінальному провадженні.

За вказаних обставин, колегія суддів не виключає, що підозрювана може здійснювати вплив на свідків з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо зайняття ОСОБА_7 посади «начальника медслужби Балаклейского тертиториального управления» під примусом та те, що вона як фармацевт перебуває під захистом міжнародних конвенцій як і лікарі, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою та існує обґрунтована необхідність для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Матеріали, додані слідчим в обґрунтування поданого клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 111-1 КК України.

Остаточна кваліфікація дій та доведеність вини підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінуються, підлягають з`ясуванню в процесі досудового розслідування та судового розгляду.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування ухвали слідчого судді, оскільки порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи захисника не є достатніми для її скасування.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2023 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий :

Судді: