Справа № 204/3024/23
Провадження № 1-кп/204/733/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року місто Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 000662 від 01.08.2022, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні 04.08.2023 захисники обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому просять змінити застосований стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування клопотання з посиланнями на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини зазначають, що прокурором не доведено та не надано жодних доказів стосовно реального підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення є результатом політичного тиску, пов`язаного з його політичною діяльністю. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, проте це не може бути підставою для застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, не доводячи реальних ризиків на момент розгляду клопотання про продовження строків цілодобового домашнього арешту. Обвинувачений є публічною особою та не може апріорі на будь кого впливати. ОСОБА_6 має соціальні зв`язки та повагу у місті Покровськ Донецької області, позитивно характеризується за місцем свого мешкання, раніше не судимий, є депутатом Селидівської міської ради VII скликання та потребує постійного лікування в закладах охорони здоров`я, оскільки отримати необхідну кваліфіковану медичну допомогу не може у зв`язку з застосованим запобіжним заходом, а також не має доступу до всіх необхідних медичних приладів та ліків для надання, якісного медичного обстеження та подальшого лікування обвинуваченого.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію захисників.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту посилаючись на те, що ризики, наявність яких була встановлена під час обрання запобіжного заходу, на теперішній час не зменшились.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та наявні матеріали кримінального провадження, суд доходить таких висновків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (щодо прав особи, яка позбавлена свободи внаслідок арешту або тримання під вартою) забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи (Рішення у справі Yeloyev проти України від 6 листопада 2008 року, заява № 17283/02, параграф 64).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд зазначає, що домашній арешт відноситься до ізоляційної категорії запобіжних заходів, адже враховуючи його сутність, передбачає для особи, стосовно якої він обраний, певну її ізоляцію від звичайного для неї середовища (яке знаходиться за межами її житла) на певний проміжок часу доби або цілодобово.

Отже, з урахування зазначеного, цілком очевидно, що домашній арешт є загальним заходом особистого забезпечення м`якого ізоляційного характеру, що виконується в умовах житла особи. При цьому цілодобовий домашній арешт є найсуворішим запобіжним заходом після тримання під вартою та має найбільші обмеження щодо прав людини. При цьому особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2023 стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строк дії якого судом продовжено ухвалою від 28.04.2023.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2023 було частково задоволено клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, обвинуваченому змінено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби з 22.00 год по 05.00 год, строк дії якого продовжено ухвалою від 23.06.2023.

Постановляючи вищезазначені ухвали суд, зокрема, дійшов висновку, що, станом на час застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби матиме раціональний зміст, сприятиме належній процесуальній поведінці обвинуваченого та дієвості цього кримінального провадження.

Суд враховував такі критерії оцінки: наявність обґрунтованості підозри, дійсних та триваючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, серйозність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим та відсутність обставин, які не виправдовують такий ступінь втручання у його права і свободи особи.

Розглядаючи в судовому засіданні можливість зміни застосованого стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який судом установлено, що визнані доведеними в ухвалах суду від 17.03.2023, 28.04.2023, 29.05.2023, 23.06.2023 ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування або суду, незаконного впливу свідків та потерпілу не перестали існувати та не зменшились.

Зазначені ухвали суду набрали законної сили, в тому числі після апеляційного перегляду, відтак посилання сторони захисту, без їх належного обґрунтування, на відсутність реальної наявності існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд не враховує.

Судом установлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до спроб переховуватись від суду. Також, враховуючи те, що потерпілі, свідки та експерти в судовому засіданні ще не були допитані, існує ризик впливу обвинуваченого на них, з метою уникнення відповідальності за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується.

Крім того слід зауважити, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією російської федерації проти України, у обвинуваченого збільшуються можливості для ухилення від суду та органів досудового розслідування, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого.

Оскільки на даній стадії кримінального провадження суд позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, суд не враховує, посилання сторони захисту на те, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення свідчить про політичний тиск.

Відповідно до ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, якими, серед іншого, є запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У своїх промовах захисники та обвинувачений посилались на таку обставину, як сумлінне виконання останнім усіх покладених на нього обов`язків, однак на переконання суду, така належна процесуальна поведінка обвинуваченого обумовлена, зокрема, ухваленням судом рішення про застосування вищезазначеного запобіжного заходу.

До того ж, на переконання суду, саме застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби достатньою мірою гарантує та забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні.

Підставою для зміни запобіжного заходу може бути виникнення нових обставин після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, а також виявлення тих, які існували раніше, але про які не було відомо на час прийняття рішення про застосування запобіжного заходу.

Натомість під час розгляду клопотання стороною захисту не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про те, що зазначені ризики, які існували під час застосування запобіжного заходу відносно нього перестали існувати.

Водночас, суд не бере до уваги посилання сторони захисту у своєму клопотанні на стан здоров`я обвинуваченого, оскільки зазначене вже було враховано судом та було однією з головних підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби наразі покликаний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього ст. 42 КПК України процесуальних обов`язків, а зміна запобіжного заходу на більш м`який, у вигляді особистого зобов`язання, на переконання суду, не зможе запобігти наведеним судом ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ураховуючи вищевикладене, у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 181, 186, 196-197, 201, 369-372, 392 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.

Повний текст ухвали складений 08 серпня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1