Номер провадження: 11-кп/813/1558/23
Справа № 521/4764/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 13.04.2023 у кримінальному провадженні №0000021, внесеному до ЄРДР 06.01.2023 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Лепетиха, Великолепетиського району, Херсонської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, в останнє 07.07.2021 Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 місяців арешту, звільнений 17.09.2021 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано виним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покаранні ОСОБА_7 відраховується з моменту його фактичного затримання, а саме з 06.01.2023.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 09.10.2022 о 17 годині 38 хвилин, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України, знаходячись біля кав`ярні «22/40» яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Грецька, 40/22, шляхом вільного доступу за допомогою викрутки демонтував з фасадної стіни вказаного кафе та викрав камеру відеоспостереження марки «IRVD» моделі «m200», вартість якої, згідно висновку судової товарознавчої експертизи, становить 518,97 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_7 23.10.2022 о 17 годині 47 хвилин, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України, знаходячись біля кав`ярні «22/40» яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Грецька, 40/22, шляхом вільного доступу за допомогою викрутки демонтував з фасадної стіни вказаного кафе та викрав камеру відеоспостереження марки «IRVD» моделі «m200», вартість якої, згідно висновку судової товарознавчої експертизи, становить 510,35 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, ОСОБА_7 05.01.2023 приблизно о 21 годині 30 хвилин, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України, знаходячись біля кав`ярні «22/40» яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Грецька, 40/22, шляхом вільного доступу за допомогою викрутки демонтував з фасадної стіни вказаного кафе та викрав камеру відеоспостереження марки «IRVD» моделі «m500», вартість якої, згідно висновку судової товарознавчої експертизи, становить 765,48 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на вказану суму.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вироком суду в частині призначення покарання обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що призначаючи покарання, судом першої інстанції не враховано обставини, які склалися внаслідок окупації, а саме тяжке матеріальне становище обвинуваченого. Вказує, що нанесений ним збитком є незначним та складає близько 2000 гривень.

Просить вирок суду першої змінити та призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник буду належним чином повідомлені про дату та час судового засідання до апеляційного суду не з`явився, про причини неявки не повідомили.

Від обвинуваченого ОСОБА_7 клопотань про його обов`язкову участь у судовому засіданні не надходило.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого та його захисника, оскільки питання щодо погіршення становища обвинуваченого в апеляційній скарзі сторони захисту не ставиться, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності обвинуваченого та його захисника.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Статтею 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до кримінального провадження та оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у таємному викрадені чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, в умовах воєнного стану, а саме за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та підтвердив обставини вчинених злочинів.

За таких обставин суд першої інстанції за погодженням із учасниками судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого відносно фактичних обставин кримінального правопорушення та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

У апеляційній скарзі сторони захисту не оспорюються фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, встановлених судом першої інстанції та доведеність його вини у вчинені злочину, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Щодо доводів апелянта з приводу суворості призначеного покарання, то колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, його соціальне та матеріальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, позитивну поведінку обвинуваченого як після скоєного злочину, так і в ході досудового слідства та розгляду справи в суді, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, районний суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 щире каяття та повне визнання своєї вини.

До обставин, які згідно з ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 районним судом не встановлено.

Крім того судом першої інстанції враховано, характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_7 , який є особою, неодноразово засудженою за злочини корисної спрямованості, що свідчить про систематичність вчинення цих злочинів, а тому розцінив поведінку обвинуваченого, як його небажання стати на шлях виправлення та тенденцію до продовження злочинної діяльності.

Враховуючи сукупність вищезазначених обставин суд першої інстанції дійшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що вказані обставини надавали суду першої інстанції підстави прийти до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити зазначене покарання, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також усталену практику Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Посилання апелянта на те, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та за своїм розміром є несправедливим, апеляційний суд вважає голослівними, оскільки зазначені дані враховані судом першої інстанції при постановленні вироку.

Зазначені на думку суду доводи не є такими, що слугують безумовною підставою для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив інкримінований злочин у період війни, яка триває в Україні, у зв`язку з нападом РФ, Законом України затверджено Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Вчиняючи крадіжку в умовах воєнного стану, коли зусилля всієї країни спрямовані на подолання агресора, люди згуртувались, використовуючи, в тому числі, власні матеріальні ресурси, для надання відсічі ворогу та виживання, ОСОБА_7 знехтував всіма моральними та загальнолюдськими цінностями і в надскладний для держави час, здійснив посягання на майно співгромадян, тому ці обставини впливають на ступінь тяжкості вчиненого.

Зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 27.04.2023 у справі №725/2953/22.

При цьому посилання обвинуваченого на його тяжке матеріальне становище не є безумовними обставинними для призначення більш м`якого покарання з урахуванням того, що злочин вчинено в умовах військового стану.

Отже, колегія суддів вважає, що міра покарання обвинуваченому обрана, відповідно до ст. 65 КК України правильно, тому підстав для його пом`якшення, не знаходить.

Доводи обвинуваченого, яким він мотивує необхідність пом`якшення покарання, враховані судом першої інстанції, а покарання обвинуваченому призначене відповідно до санкції ч. 4 ст. 185 КК України та вимог ст. 65 КК України.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком районного суду та вважає, що призначена міра примусу до обвинуваченого узгоджується з вимогами закону, є необхідною та достатньою для його виправлення, справедливою та такою, що не суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність і відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

З урахуванням усіх зазначених обставин в їх сукупності, а також тих, про які обвинувачений вказує у апеляційної скарги, не вбачається підстав вважати призначену обвинуваченому ОСОБА_7 міру примусу явно несправедливою через суворість або такою, що призначена на підставах неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги та матеріалів кримінального провадження, невідповідності призначеного судом покарання та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які були б підставою для зміни вироку першої інстанції або ставили б під сумнів законність та його обґрунтованість, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Аналізуючи сукупність усіх обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає - залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись статтями 7, 9, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 -залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 13.04.2023 у кримінальному провадженні №0000021, внесеному до ЄРДР 06.01.2023 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4