Справа № 309/4917/15-к
Провадження № 1-кп/309/39/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000742 від 25.05.2015) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Іза, Хустського району, Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої, із базовою загальною середньою освітою, неодруженої, раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 25.05.2015 року, близько 16 год. 00 хв., знаходячись неподалік вхідних дверей в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , під час сварки зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, тримаючи в руках балончик з вмістом хімічної речовини (сльозогінним газом), діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, здійснила з нього два вприскування газу в область очей ОСОБА_5 , внаслідок чого спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді набряку верхньої та нижньої повіки правого ока, та почервоніння кон`юктиви правого ока, які згідно висновку СМЕ №345 від 26.05.2015, кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 заподіяла потерпілому ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 2 статті 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину по пред`явленому їй обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною2 статті 125 КК України, не визнала, суду пояснила, що 25.05.2015 ОСОБА_5 прийшов у будинок та зразу почав говорити «Давай убивай мене», на що вона сказала «Вийди вон». Він повторив це саме, перейшов через поріг будинку, почав махати руками. Вона вхопила балончик з олійкою для кутикул і 2 рази пшикнула йому в рот. Він почав обзиватися і вийшов на вулицю та сів за кермо машини «Ауді», однак не бачила щоб він від`їжджав бо пішла в двір. Ствердила, що тілесних ушкоджень ОСОБА_5 їй не спричинив. Балончик яким вона прискнула був жовтого кольору і в ньому була олійка для кутикул, рослинного походження. Коли поліція робила огляд вона не вилучала цей балончик. Вважає, що він міг сам спричинити собі тілесні ушкодження.

Не зважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитаний у судовому засідання потерпілий ОСОБА_5 , ствердив, що з 2009 року їх відносини з дружиною стали важкими. У 2015 році він переїхав до мами, неодноразово намагався знайти компроміс та з`ясувати стосунки. За 2-3 тижні до події їх діти поїхали за кордон на відпочинок. Однак ОСОБА_3 чомусь захотіла щоб діти терміново повернулися додому. При цьому почала погрожувати йому фізичною розправою. Він звернувся до неї щоб вирішити дане питання. Коли він зайшов на подвір`я будинку, який є їхньою спільною власністю, то ОСОБА_3 була на терасі у стані алкогольного сп`яніння. Після діалогу вона попросила його зайти в будинку щоб він подивився хто там всередині. Як тільки він ступив один крок у приміщення, то побачив руку з балончиком на відстані 30-40 см., який виприснув йому в обличчя. Він відчув серйозний біль в очах, які до того ж є хворими. Вийшов на подвір`я, нічого не видячи, оскільки від нього впали окуляри, пішов навпомацки, на світло. На телефоні з швидкого набору набрав свого товариша, який відвіз його у лікарню, і лише там він почав бачити. При цьому ОСОБА_3 достеменно знала про наявність у нього проблем з очами, так вони разом їхали на лікування в Одесу у 2009-2010 роках, а тому на його думку обвинувачена вприскуючи йому в очі з газового балончика намагалася завдати йому значної шкоди здоров`ю. Також зазначив, що точно не пам`ятає, якого кольору був балончик, а також яка точно була на той час обстановка з меблями у кімнаті, якою рукою тримала ОСОБА_3 балончик. На його думку балончик вона дістала з комоду, який стояв неподалік від дверей. Стверджує, що в обличчя йому попала рідина, однак ніяк не олійка, і при цьому так як це був балончик з перцевою сумішшю, вприскування з якого відбувалося з відстані 1-2 м, то на такій відстані йде спочатку у формі рідини, а вже потім газ. Запах був перцевий. Також не пам`ятає, де був його друг, якого він набрав, хто повідомив поліцію та як проводився слідчий експеримент, оскільки це було давно. На його одязі були сліди від рідини з балончика, однак вони не збереглися, йому тоді було не до того.

Безпосередньо допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він знайомий з сім`єю ОСОБА_9 з 1992-1994 років. 25.05.2015 року він був в Ужгороді з ОСОБА_5 . Після приїзду до м.Хуст, вони роз`їхалися в центрі міста, ОСОБА_5 сів у свою машину, а він поїхав додому. Через деякий час подзвонив ОСОБА_5 і попросив його забрати, бо дружина бризнула йому чимось в очі і він не бачить. Коли він приїхав, очі ОСОБА_5 були закриті руками, а на лиці та сорочці в ділянці шиї була жовта речовина. Він забрав ОСОБА_5 та поїхали в лікарню. При цьому ОСОБА_5 говорив йому, що ОСОБА_3 бризнула йому в очі. Також йому відомо було про проблеми із зором у ОСОБА_5 .

Також, згідно встановленого порядку дослідження доказів, стороною обвинувачення ставилося питання про допит у судовому засіданні свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 3 ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Однак, під час судового провадження стороною обвинувачення не було забезпечено явку в судове засідання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

При цьому суд неодноразово відкладав судові засідання для виклику свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з направленням на адресу свідків судових повісток. Свідок ОСОБА_10 жодного разу в судові засідання не з`явився, вся поштова кореспонденція, яка направлялася на його адресу, повернулася з відміткою «Адресат відсутній». Щодо свідка ОСОБА_11 , то поштова кореспонденція, яка направлялася на його адресу, також поверталася з відміткою «Адресат відсутній». Свідок ОСОБА_11 з`явився в судове засідання лише одного разу в судове засідання від 20.01.2022, яке однак було відкладено у зв`язку з хворобою захисника ОСОБА_7 . Після чого свідком ОСОБА_11 написана заява про те, що він працює за кордоном та вимушений виїхати цього місяця на заробітки на один рік, а тому не може бути присутнім у судовому засіданні, про суть справи нічого не пам`ятає через значний проміжок часу і просить брати до уваги його попередні свідчення. Після цього свідок ОСОБА_11 в судові засідання не з`являвся.

Отже, судом вживалося всіх необхідних заходів для повідомлення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 для забезпечення явки їх до суду, однак через їх неодноразову неявку, судом, з урахуванням позиції сторони захисту та представника потерпілого, які просили зняти з розгляду питання щодо допиту вказаних свідків, які не були очевидцями події, прийнято рішення про зміну порядку дослідження доказів та зняття з розгляду питання щодо допиту вказаних свідків.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №345 від 04.06.2015, при судово-медичній експертизі на тілі гр. ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: набряк верхньої та нижньої повіки правого ока та почервоніння кон`юктиви правого ока. Згідно мед. Карти стаціонарного хворого №6730/288, заповненого на його ім`я, встановлено діагноз: «Опік кон`юктиви легкого ступеня обох очей». Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок подразнюючої дії хімічної речовини (слозьогінний газ) і вкладаються в час події, що мала місце 25.05.2015. Вищезазначені тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я більше шести, але менше двадцять одного дня, і по цій ознаці їх слід кваліфікувати як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Стороною обвинувачення також було надано диск з аудіозаписом події від 25.05.2015, однак під час дослідження судом даного доказу було констатовано, що на даному диску відсутня будь-яка інформація, а тому такий доказ є неналежним.

Також стороною обвинувачення надано як доказ протокол проведення слідчого експерименту від 08.06.2015 року за участі потерпілого ОСОБА_5 . Водночас суд вважає доречним посилання захисника ОСОБА_7 на те, що у вказаному протоколі зазначено номер кримінального провадження к , що відрізняється від номеру кримінального провадження відносно ОСОБА_3 - №0000742, а тому відсутні підстави вважати, що указаний протокол проведення слідчого експерименту стосується даного кримінального провадженні, у зв`язку з чим суд визнає його неналежним доказом.

Водночас визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 08.06.2015 року та диску з аудіозаписом події від 25.05.2015 року неналежними доказами не спростовує вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки така повністю підтверджується іншими безпосередньо дослідженими судом доказами.

Зокрема всі інші надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_5 , надані ним в судовому засіданні, суд враховує, що його покази прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення і безпосередньо стосуються фактів, які мали місце 25.05.2015, пов`язані з обставинами заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень: часом, місцем, способом та іншими обставинами кримінального правопорушення, особою, які їх спричинила, мотивами вчинення кримінального правопорушення тощо. Такі покази потерпілого є чіткими, логічними та послідовними.

Суд також приймає до уваги показання свідка ОСОБА_8 , оскільки його показання узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_5 та прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення.

Висновок судово-медичного експерта Хустського районного відділення Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_12 суд також визнає належним та допустимим доказом, оскільки такий отримано у порядку, встановленому КПК України; вказана експертиза проведена на підставі постанови слідчого СВ Хустського МВ УМВС ОСОБА_13 від 26.05.2015, експертизу проведено у спеціальній медичній установі - у Хустському районному відділенні Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи, уповноваженою на те особою, та такий підтверджує той факт, що внаслідок подій, які мали місце 25.05.2015 року, потерпілому ОСОБА_5 завдано тілесних ушкоджень. Вказаний висновок належним чином аргументований, ґрунтується на ретельному дослідженні, зроблений на підставі діючого законодавства, містить відповіді на усі поставлені питання, висновок обґрунтований дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновку відносяться до справи і мають доказове значення.

При цьому, даючи оцінку зауваженням сторони захисту на вказаний висновок, а саме, що у розділі «Дані медичної документації» вказано: «…Скарги на болі в очах, сльозотечу, світлобоязнь. Зі слів хворого в очі, обличчя потрапила перцева суміш (сльозогінний газ?)…», тобто зазначено «слоьозогінний газ» із знаком питання, то слід зазначити, що зазначена інформація вказана в описовій частині висновку експерта у розділі «Дані медичної документації», яка досліджувалася експертом. Вона відображена за результатом огляду потерпілого окулістом, який є лікарем, що вправі ставити діагноз хворому, однак такий не є судово-медичним експертом і не може достеменно вказувати причини виникнення тілесних ушкоджень. Натомість у підсумковій частини висновку експерта чітко зазначено, що відповідні тілесні ушкодження виникли внаслідок подразнюючої дії хімічної речовини (слозьогінний газ), без жодних нечіткостей, а тому суд бере до уваги саме підсумкову частину висновку експерта. З приводу посилання сторони захисту у судових дебатах на відсутність постанови слідчого на підставі якої було проведено експертизу, то суд зазначає, що під час дослідження судом зазначеного висновку експерта сторона захисту не посилалася на вказану обставину та не ставила питання про необхідність долучення відповідної постанови слідчого для її дослідження, а тому суд відхиляє вказані доводи. Щодо всіх доводів сторони захисту, висловлених у судових дебатах, які стосуються мотивувальної частини висновку експерта, то суд зазначає, що під час дослідження судом зазначеного висновку експерта сторона захисту на вказані обставини не посилалася, питання про допит експерта ОСОБА_12 у судовому засіданні не ставила, клопотань про призначення повторної експертизи не заявляла, а тому суд відхиляє так докази. Щодо посилання сторони захисту на те, що в обвинувальному акті зазначена дата експертизи 26.05.2015 року, то це лише технічна описка (26.05.2015 дата початку проведення експертизи), яка не впливає сам висновок експерта. З урахуванням наведеного суд визнає висновку судово-медичної експертизи №345 від 04.06.2015 належним та допустимим доказом.

Необґрунтованим є й твердження сторони захисту про те, що в обвинувальному акті не зазначено місце події кримінального правопорушення, оскільки у обвинувальному акті чітко вказано, що подія кримінального правопорушення мала місце неподалік вхідних дверей в приміщенні будинку АДРЕСА_1 . Твердження сторони захисту про те, що у вказаному будинку є двоє вхідних дверей, і що слід було вказати біля яких саме, є надмірним формалізмом, що не свідчить про невстановлення місця події кримінального правопорушення і відхиляється судом.

Щодо посилання сторони захисту на непроведення огляду місця події, не вилучення балончика та недослідження його змісту, то суд зазначає, що наданих стороною обвинувачення та досліджених у судовому засіданні доказів достатньо на підтвердження вини обвинуваченої, а отже такі доводи сторони захисту не мають якогось самостійного правового значення.

За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

У відповідності до ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_14 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд критично оцінює показання обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що вона бризнула в рот потерпілому балончиком з олійкою для кутикул, а не сльозогінним газом. Такі пояснення не узгоджується з висновком судово-медичної експертизи №345 від 04.06.2015 року, позаяк жодним чином не пояснюють механізм та причини виникнення у потерпілого ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. У вказаному висновку експерта чітко зазначено, що зазначено, що відповідні тілесні ушкодження виникли внаслідок подразнюючої дії хімічної речовини (сльозогінний газ). Тобто сторона захисту, стверджуючи, що обвинувачена ОСОБА_3 не вприскувала в обличчя в область очей ОСОБА_5 сльозогінним газом, не надала при цьому жодного розумного пояснення щодо причин виникнення у потерпілого ОСОБА_5 відповідних тілесних ушкоджень. Твердження ж обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 сам міг собі спричинити відповідні тілесні ушкодження суд оцінює критично. Такі твердження є голослівними, і на думку суду, можливість спричинення потерпілим ОСОБА_5 , який на той момент мав проблеми з очима, собі самому тілесних ушкоджень шляхом вприскування сльозогінного газу в область очей, усвідомлюючи при цьому, що такі дії можуть спричинити значної шкоди хворим очам чи взагалі втраті зору, не ґрунтується на поведінці розумної людини, є нелогічною та відкидається судом. Щодо посилання сторони захисту на те, що самим потерпілим визнано, що в обличчя йому приснули рідиною, а не газом, то слід зазначити, що потерпілим ОСОБА_5 під час допиту чітко надано пояснення з цього приводу, а саме, що обвинувачена вприснула йому в лице балончиком з перцевою сумішшю, вприскування з якого відбувалося з невеликої відстані, і на такій відстані воно йде спочатку у формі рідини, а вже потім газ. Таке пояснення є логічним та на думку суду цілком пояснює указані вище обставини на які посилається сторони захисту.

Натомість версія сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_3 здійснила вприскування сльозогінним газом в обличчя в область очей потерпілого ОСОБА_5 , в результаті чого було спричинено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я повністю узгоджується з показами потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 , а також висновком судово-медичної експертизи №345 від 04.06.2015 року.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеними поза розумним сумнівом факт умисного заподіяння ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 легкого тілесного ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення ним кримінального проступку, передбаченого частиною 2 ст. 125 КК України;

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком.

Обвинувачена позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судима.

Також, суд враховує думку потерпілого та його представника які щодо міри покарання підтримують думку прокурора з цього питання.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 2 статті 125 КК України, у виді штрафу у розмірі 50 НМДГ.

Водночас, згідно п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

Частиною 5 ст.74 КК України передбачено, що особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 вчинила кримінальник проступок за який передбачено покарання у виді обмеження волі, свою вину в вчиненні кримінального правопорушепння не визнала, згоди на звільнення її від кримінальної відповідальності не дала, і з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня ухвалення вироку спливли строки передбачені п.2 ч.1 ст. 49 КК України, то слід звільнити ОСОБА_3 від призначеного за даним вироком покарання.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченої судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченій стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 49 та частини 5 статті 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку зі спливом строків давності.

Речові докази: диск з записом події від 25.05.2015 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1