Справа №297/3379/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілих ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000244 від 02 вересня 2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, із середньою освітою, не працюючого, не судимого, громадянина України,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_6, близько 16 години 40 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Renault» моделі «Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , разом з пасажирами ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухаючись у денний час доби, на мокрій ділянці автодороги, яка вкрита асфальтобетоном, з лівим заокругленням дороги, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, по вул. Центральній в с. Дунковиця Берегівського району у напрямку м. Іршава, навпроти будинку №170, під час руху не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 «б»; 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року,

- згідно п.п. 1.5 яких дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- згідно п.п. 2.3 «б», для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- згідно п.п. 12.1, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Так, ОСОБА_5 , будучи самовпевненим та нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху під час проїзду лівостороннього заокруглення автодороги на мокрому дорожньому покритті, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, чим не втримав керований ним автомобіль у межах своєї смуги руху, внаслідок чого втратив керованість свого автомобіля і як наслідок допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху, де в стані бокового некерованого заносу допустив зіткнення з автомобілем марки «MAN» моделі «L 2000 8.163» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який в той час рухався у зустрічному напрямку зустрічною смугою руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир переднього пасажирського сидіння автомобіля марки «Renault» моделі «Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у виді крововиливів у м`які покрови правої тімяно-скроневої ділянки та лобної по середній лінії, крововиливи під м`які мозкові оболонки на рівні правої лобної долі, верхньої поверхні правої долі мозочка, перелом шийного відділу хребта у вигляді розриву передньої та бокової зв`язок на рівні між 6 та 7 шийними хребцями, крововилив в м`які покрови заднього середостіння на рівні пошкодження хребта, переломи з 2 по 10 ребер по середньо-підпаховій лінії справа, розрив нижньої долі правої легені, правобічний гемоторакс.

Враховуючи локалізацію, характер і механізм виникнення всіх встановлених тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_8 такі є прижиттєві та виникли незадовго до настання смерті від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму спричинення, або в результаті співударянням з тупими предметами та напрямком дії сил перпендикулярно, якими були виступаючі частини салону автомобіля, де потерпілий ОСОБА_8 знаходився на місці переднього пасажирського сидіння легкового автомобіля.

Тілесне ушкодження у вигляді перелому шийного відділу хребта мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті останнього.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир заднього пасажирського сидіння автомобіля марки «Renault» моделі «Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження у виді, дифузійного забою головного мозку, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеня, внутрішньо-шлуночковий крововилив, травматичний субархноїдальний крововилив, травми діафрагми, розриву діафрагми справа, травматичний гемоторакс, посттравматичний гемоторакс справа, закритий уламковий перелом діалізу ключиці.

Враховуючи локалізацію, характер і механізм виникнення всіх встановлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , такі виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму спричинення, або в результаті співударянням з тупими предметами та напрямком дії сил перпендикулярно, якими були виступаючі частини салону автомобіля, де потерпілий ОСОБА_9 знаходився на місці заднього пасажирського сидіння легкового автомобіля.

Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, дифузного забою головного мозку, внутрішньо-шлуночкового крововиливу, травматичного субдурального крововиливу, розриву діафрагми справа, правобічного посттравматичного гемотораксу, є небезпечним для життя в момент їх спричинення і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Невиконання водієм ОСОБА_5 вищевказаних вимог п.п. 1.5; 2.3 «б»; 12.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали, внаслідок яких потерпілі ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди, а ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження та якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_6, керував автомобілем марки «Renault» моделі «Megane». В салоні вказаного автомобіля перебував також ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. Ствердив, що рухаючись по вул. Центральній в с. Дунковиця, в напрямку с. Іршава не вибрав безпечну швидкість руху, в результаті чого втратив керованість над автомобілем, допустив його виїзд на зустрічну смугу руху, де внаслідок заносу допустив зіткнення з автомобілем марки «MAN». Більше нічого не пам`ятає, так як втратив свідомість та повернувся до свідомості вже у лікарні в м. Іршава. Ствердив, що рухався на технічно справному транспортному засобі зі швидкістю приблизно 50-60 км., при поганих погодніх умовах. Визнав, що саме порушення ним вимог п.п. 1.5; 2.3 «б»; 12.1 Правил дорожнього руху призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільні позови визнав частково, пояснюючи таке відсутністю коштів, та ствердив, що у разі наявності у нього таких, він відшкодував би завдану матеріальну та моральну шкоду. Просив суворо його не карати.

Разом з тим, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є доведено в ході судового розгляду кримінального провадження показами потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що ІНФОРМАЦІЯ_6 їхав на автомобілі марки «Renault» моделі «Megane» в с. Дунковиця Берегівського району під керуванням ОСОБА_11 в якості пасажира. В салоні вказаного транспортного засобу перебував також ОСОБА_8 .. Обставини даної дорожньо-транспортної пригоди пояснити не може, так як сам момент автопригоди не пам`ятає. Вважає, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало перевищення швидкості водієм вказаного автомобіля ОСОБА_5 , який не врахував погані погодні умови. Заявлений ним цивільний позов про стягнення моральної шкоди підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві та ствердив, що моральну шкоду завдану злочином він оцінює в 180 000 грн., оскільки протягом двох тижнів він перебував на стаціонарному лікуванні, йому було проведено оперативне втручання, в результаті якого залишилися досить значні рубці. Крім того, внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень, він періодично змушений відвідувати лікарів для проведення відповідних обстежень, що завдає йому незручностей та душевних страждань. Просив призначити обвинуваченому сувору міру покарання, цивільний позов задоволити.

Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди вона втратила чоловіка, а їх неповнолітні діти - батька. Про обставини дорожньо-транспортної пригоди їй нічого не відомо, так як очевидцем події не була. Цивільний позов підтримала повністю, з підстав зазначених в такому та пояснила, що матеріальна шкода завдана їй злочином становить 34 311, 43 грн., оскільки це витрати, які вона понесла на поховання чоловіка, який загинув внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди. Моральну шкоду вона оцінює в 1 000 000 грн., так як залишилася без чоловіка, одна з двома неповнолітніми дітьми. Додала, що як їй так і її неповнолітнім дітям психологічно важко, вона зазнали сильного душевного болю та переживань. Ствердила, що обвинувачений завдану злочином шкоду їй не відшкодував. Не заперечила, що останній, коли вже справа перебувала у провадженні суду, приходив до неї, пропонував незначну суму грошей, а тому вона відмовилася їх взяти. Просила призначити обвинуваченому сувору міру покарання, цивільний позов задоволити.

При виконанні судом вимог ст. 348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення та що він визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та бажає давати показання. Обвинувачений зазначив, що з обставинами, викладеними в обвинувальному акті повністю згідний.

В судовому засіданні прокурор просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого, а також дослідити матеріали цивільних позовів про що не заперечили і інші учасники.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК К України визнав повністю, а також визнав обставини вчинення злочину, учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалиси, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченого, потерпілих,дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого та дослідженням матеріалів цивільних позовів. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження та якщо вони спричинили смерть потерпілого є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеною статтею - правильною.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Те, що ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, є не судимим (а.с. 174), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 170), має на утриманні малолітню дитину (а.с. 169), суд відповідно до ст. 66 КК України, враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Як вбачається з досудової доповіді, наданої Хустським РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, ОСОБА_5 є раніше не судимим, до кримінальної відповідальності не притягався, та враховуючи низький ризик вчинення повторного правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства можливе (а.с. 50-55).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», слід звернути увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги КПК України стосовно призначення покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

На підставі вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь суспільної небезпечності такого, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, з урахуванням наведених обставин в їх сукупності, та ставлення обвинуваченого до наслідків вчинення злочину, наявність двох потерпілих, які просили призначити обвинуваченому сувору міру покарання, не відшкодування останнім завданої шкоди, а також наявність у потерпілих претензій матеріального та морального характеру, та тяжкі наслідки завдані злочином, суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, як просила сторона захисту, оскільки саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання та попередження вчинення ним в майбутньому нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину.

Щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення додаткового покарання вирішується за розсудом суду з врахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням прийнятого рішення.

А тому, враховуючи порушення обвинуваченим вимог п.п. 1.5; 2.3 «б»; 12.1 Правил дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків, суд вважає застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 додаткове порання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, потерпіла ОСОБА_12 (цивільний позивач) просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 34 311, 43 грн. матеріальної та 1 000 000 моральної шкоди (а.с. 76-97).

Свої вимоги відносно матеріальної шкоди обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП їй було завдано матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на поховання чоловіка, зокрема на ритуальні послуги та поминальний обід.

Так, згідно накладної від 02.09.2022 витрати ОСОБА_12 на ритуальні послуги становлять 9 010 грн., та згідно накладеної від 04.09.2022, витрати на поминальний обід становлять 25 301, 43 грн., а в сукупності 34 311, 43 грн. (а.с. 96-97).

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

За наведених обставин, суд вважає цивільний позов потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_12 в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 34 311, 43 грн. доведеним, таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, потерпіла ОСОБА_12 (цивільний позивач) просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 (цивільного відповідача) 1 000 000 моральної шкоди. При цьому стверджує, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях перенесених у зв`язку із смертю чоловіка та батька її дітей, так як вони зазнали сильного душевного болю та переживань.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, - особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України,- моральна шкода полягає в тому числі і у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушенння, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Згідно абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правовової відповідальності обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявість такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення дя вирішення спору.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

При визначенні розміру моральної шкоди, що слід стягнути з обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_5 в користь потеріплої (цивільного позивача) ОСОБА_12 , суд враховує ступінь психологічних страждань останньої, оскільки така внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_6, втратила чоловіка, а діти батька, та аналізуючи встановлені та досліджені судом обставини справи, а тому, суд приходить до висновку, що потерпілій ОСОБА_12 в результаті неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_5 була завдана моральна шкода, внаслідок душевних страждань пережитих нею у зв`язку зі смертю чоловіка та батька її дітей, та враховує ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діями обвинуваченого та конкретні обставини, а тому виходячи зі справедливості та розумності, моральну шкоду потерпілої (цивільного позивача) суд оцінює таку в 800 000 грн..

А тому, суд вважає позовні вимоги потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_12 щодо стягнення моральної шкоди, задоволити частково та стягнути з обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_5 в її користь 800 000 грн. моральної шкоди.

Крім того, потерпілий (цивільний позивач) ОСОБА_9 просить суд стягнути з обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_5 180 000 моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях перенесених у зв`язку із спричиненням йому внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, проведення оперативного втручання, знаходження на стаціонарному лікуванні та проведення періодичних обстежень у лікарів, що завдає йому незручностей та душевних страждань.

При визначенні розміру моральної шкоди, що слід стягнути з обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_5 в користь потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_9 , суд враховує ступінь психологічних страждань останнього, те, що ОСОБА_9 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_6, отримав тяжкі тілесні ушкодження, зазнав оперативного втручання, перебував на стаціонарному лікуванні, в результаті чого зазнав і душевних страждань, крім того, враховує ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діями обвинуваченого (цивільного відповідача) та конкретні обставини, а тому виходячи зі справедливості та розумності, моральну шкоду позивача суд оцінює у 80 000 грн..

А тому, суд вважає позовні вимоги потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди, задоволити частково та стягнути з обвинуваченого (цивільного відповідача) в його користь 80 000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №308/11939/22 від 12 вересня 2022 року, суд вважає, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, після набрання вироком законної сили, скасувати (а.с. 159-162).

Речові докази: автомобіль марки «Renault» моделі «Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів при Берегівському РВП ГУНП в Закарпатській області, суд вважає, на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, повернути ОСОБА_7 , як власнику;

- автомобіль марки «MAN» моделі «L 2000 8.163», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів при Берегівському РВП ГУНП в Закарпатській області, суд вважає, на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, повернути «ПП Буковина трек», як власнику (а.с. 157-162).

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з наведеним, процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 7 173, 64 грн., суд вважає, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_5 в користь держави (а.с. 163-166).

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді домашнього арешту припинив свою дію 24.12.2022. Клопотань про обранння відносно останнього запобіжного заходу до суду не надходило.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 374 КПК України, ст.ст. 23, 1167, 1177, 1201 КК України, п. 20, п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 7 173 (сім тисяч сто сімдесят три) грн. 64 коп..

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_2 34 311 (тридцять чотири тисячі триста одинадцять) грн.. 43 коп. матеріальної та 800 000 (вісімсот тисяч) гривень моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Арешт на автомобіль марки «Renault» моделі «Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 та на автомобіль марки «MAN» моделі «L 2000 8.163», реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №308/11939/22 від 12 вересня 2022 року, після набрання вироком законної сили, - скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «Renault» моделі «Megane» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів при Берегівському РВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили, - повернути ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_3 , як власнику;

- автомобіль марки «MAN» моделі «L 2000 8.163», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів при Берегівському РВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили, - повернути «ПП Буковина трек», що за адресою м. Чернівці, вул. Коломийська, 1А Чернівецької області, як власнику.

Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1