Справа №609/96/23
Провадження № 1-кп/601/123/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кременець кримінальне провадження №0000031 від 09 січня 2023 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Людвище Шумського району Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, має на утриманні неповнолітню дочку, відповідно до ст. 89 КК України вважається раніше не судимою,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

- прокурора ОСОБА_4 ,

-обвинуваченої ОСОБА_3 ,

-захисника адвоката ОСОБА_5 ,

-потерпілої ОСОБА_6 ,

-потерпілої ОСОБА_7 ,

-представника неповнолітньої ОСОБА_8

встановив:

ОСОБА_3 в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Зокрема, 01 травня 2022 року, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на вчинення домашнього насильства щодо своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_7 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй неповнолітній дочці ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно систематично у період часу з 01.05.2022 по 11.09.2023 вчиняла психологічне насильство щодо своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Зокрема, 01.05.2022 о 12 год. ОСОБА_3 за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_7 домашнє насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою та образами, що завдало істотної шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до постанови Шумського районного суду від 26.05.2022 ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено їй адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком 60 (шістдесят) годин.

Також, 06.08.2022 близько 20 год. ОСОБА_3 за місцем свого проживання, в житловому будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повторно протягом року, вчинила домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , під час чого висловлювалась в її адресу нецензурними словами, внаслідок чого була заподіяна шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до постанови Шумського районного суду від 03.10.2022 ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184, ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено їй стягнення у вигляді громадських робіт строком 40 (сорок) годин.

Зазначені дії призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи - неповнолітньої ОСОБА_7 .

Також, 11.09.2022 ОСОБА_3 повторно протягом року, вчинила домашнє насильство в сім`ї відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_7 .

Відповідно до постанови Шумського районного суду від 03.10.2022 ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184, ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено їй стягнення у вигляді громадських робіт строком 40 ( сорок) годин.

Крім того, ОСОБА_3 , 09.01.2023, близько 09 год. 30 год., за місцем проживання, в житловому будинку розташованому по АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно протягом року вчинила домашнє насильство відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали в словесному висловлюванні нецензурними словами на адресу неповнолітньої ОСОБА_7 та образами в її сторону, чим заподіяла істотну шкоду психологічному здоров`ю неповнолітньої потерпілої.

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_3 грубо порушено норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки, загальновизнані норми моральності та добропристойності у сфері сімейних правовідносин та заподіяно шкоду особистим правам та інтересам неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , наданими їй Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.

Також ОСОБА_3 вчинила злочин, пов`язаний із насильством у сім`ї щодо своєї свекрухи ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_3 проживає у житловому будинку, що по АДРЕСА_1 разом із своєю свекрухою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. У зв`язку із цим, враховуючи ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є кривдником - особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а отже є суб`єктом злочину.

27 березня 2022 року, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на вчинення домашнього насильства щодо своєї свекрухи ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканність; фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, перебуваючи за місцем свого проживання, маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй свекрусі ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно систематично у період часу з 27.03.2022 по 04.01.2023 вчиняла психологічне насильство щодо своєї свекрухи ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Зокрема, 27.03.2022 ОСОБА_3 за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинила відносно своєї свекрухи ОСОБА_6 домашнє насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою та образ, що завдало істотної шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до постанови Шумського районного суду від 18.04.2022 ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184, ч. 3 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено їй покарання у вигляді громадських робіт строком на 55 годин.

Також, 19.10.2022 за місцем проживання, в житловому будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно вчинила домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї свекрухи ОСОБА_6 , яке виражалося в нецензурному висловлюванні та погрозами фізичною розправою, чим було заподіяно шкоду психологічному чи фізичному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до постанови Шумського районного суду від 26.10.2022 ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено їй адміністративне покарання у вигляді стягнення у вигляді громадських робіт строком на 40 (сорок) годин.

Також, 22.12.2022 близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_3 за місцем проживання, в житловому будинку АДРЕСА_1 , умисно вчинила домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї свекрухи ОСОБА_6 , яке виражалося в образі нецензурною лайкою і особистій образі, чим було заподіяно шкоду психологічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до постанови Шумського районного суду від 04.01.2023 ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено їй адміністративне покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Зазначені дії призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи - ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_3 , 09.01.2023, близько 09 год. 30 год., за місцем проживання, в житловому будинку розташованому по АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно протягом року вчинила домашнє насильство відносно своєї свекрухи ОСОБА_6 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали в словесному висловлюванні нецензурними словами на адресу ОСОБА_6 та образами в її сторону, чим заподіяла істотну шкоду психологічному здоров`ю потерпілої.

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_3 грубо порушено норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки, загальновизнані норми моральності та добропристойності у сфері сімейних правовідносин та заподіяно шкоду особистим правам та інтересам потерпілої ОСОБА_6 , наданими їй Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо потерпілих осіб - ОСОБА_6 та неповнолітньої ОСОБА_7 , що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілих осіб.

04.05.2023 між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та законним представником неповнолітньої ОСОБА_9 , на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України була укладена угода про примирення.

При вирішенні питання про укладення даної угоди враховано наступні обставини:

Кримінальне правопорушення передбачене ст. 126-1 КК України відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті, складеному у межах кримінального провадження №0000031 від 09 січня 2023 року.

Обставинами, які пом`якшують покарання (ст.66 КК): визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, направити обвинувачену ОСОБА_3 для проходження пробаційної програми, строк якої буде визначено судом.

Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачена ОСОБА_3 та потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згідні.

Обвинувачена ОСОБА_3 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання нею Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілі відповідно до статті 476 КПК України мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачена ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до статті 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для неї є: обмеження права на оскарження вироку згідно положеннями статей 394 та 424 КК України; відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в пункті 1 частини 3 статті 394 КПК України та в касаційному порядку, що визначені в пункті 1 частини 3 статті 424 КПК України їй зрозумілі. Також передбачені у пункті 1 частини 5 статті 474 КК України права їй є зрозумілими.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розуміють, що відповідно до статті 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для них є: обмеження права на оскарження вироку згідно положеннями статей 394 та 424 КК України; позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимоги про відшкодування шкоди.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в пункті 2 частини 3 статті 394 КПК України та в касаційному порядку, що визначені в пункті 2 частини 3 статті 424 КПК України йому зрозумілі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченою та потерпілими, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілих осіб.

У судовому засіданні обвинувачена, захисник та потерпілі та представник неповнолітньої підтримали угоду про примирення, просили її затвердити.

Прокурор заявив, що дана угода підлягає до затвердження.

Обвинувачена беззастережно визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, із запропонованим видом та мірою покарання погодилась.

Перевіривши угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченою вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, обвинуваченої, захисника, потерпілих та законного представника неповнолітньої, суд приходить висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачена повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого вона визнає себе винною, та вид покарання.

Також судом встановлено, що потерпілі повністю розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченої та потерпілих суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-01 КК України класифікується як нетяжкий злочин.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до ч.1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Узгоджене сторонами у судовому засіданні покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Отже, підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, остання відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи, передбачені п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України, зокрема направити її для проходження пробаційної програми строком 3 місяці.

Керуючись ст.ст. 318, 373, 374, 474-475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 04.05.2023 між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та законним представником неповнолітньої ОСОБА_9 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити їй за даним кримінальним правопорушенням узгоджене покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи, передбачені п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України, у вигляді направлення її для проходження пробаційної програми строком 3 місяці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ч.2 ст.389-1 КК України.

Головуючий: