Справа №592/7808/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/205/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 та представника співвідповідача за цивільним позовом ОКП «Аеропорт Суми» адвоката ОСОБА_12 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.07.2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, директора ОКП «Аеропорт Суми», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 та представника співвідповідача за цивільним позовом ОКП «Аеропорт Суми» адвоката ОСОБА_12 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.07.2021 року відносно ОСОБА_8 , в яких:

- прокурор просив вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.07.2021 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з призначенням йому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Просив дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують його покарання.

Просив ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст..75 КК України звільнити його від відбування покарання встановивши іспитовий строк 1 рік та покласти на нього обовязки, передбачені ст..76 КК України.

В іншій частині вирок суду першої інстанції просив залишити без змін.

В подальшому 30 січня 2023 року прокурор відмовився від своєї апеляційної скарги.

- обвинувачений ОСОБА_8 просив змінити вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.07.2021 р. та пом`якшити призначене покарання, призначивши штраф. В іншій частині вирок суду першої інстанції просив залишити без змін.

- представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 просив змінити вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.07.2021 в частині визначення розміру стягнення завданої моральної шкоди, збільшивши її до 200 000 грн., в іншій частині вирок суду першої інстанції просив залишити без змін.

- представник ОКП «Аеропорт Суми» - адвокат ОСОБА_12 просила вирок Ковпаківського районного суду від 06.07.2021 року в частині стягнення з ОКП «Аеропорт Суми» моральної шкоди в сумі 28388,48грн.на користь ОСОБА_9 скасувати, позовні вимоги ОСОБА_9 в частині стягнення з ОКП «Аеропорт Суми» моральної шкоди в сумі 28388,48грн. залишити без задоволення

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання застосований до ОСОБА_8 скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди - 32 230 (тридцять дві тисячі двісті тридцять) гривень 30 копійок, моральну шкоду у розмірі 1611 (одна тисяча шістсот одинадцять) гривень 52 коп.

Стягнуто з Обласного комунального підприємства «АЕРОПОРТ СУМИ» на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 28388 (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 48 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор не оскаржуючи обставин вчиненого правопорушення, доведеності вини засудженого, кваліфікації його дій, вважав, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з призначенням покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Також звертав увагу на те, що при призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 65 КК України, належним чином не врахував суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення та особу обвинуваченого і призначив йому покарання, яке явно не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, суд не призначив додаткового покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, лише на підставі того, що останній повідомив суду про те, що під час виконання своїх посадових обов`язків ним використовується транспортний засіб підприємства, при цьому не зазначивши, які ж саме обов`язки він виконує, як директор, та в яких випадках ним залучається транспортний засіб та він виконує функції водія.

Вказував, що у судовому засіданні стороною захисту були надані документи, у відповідності до яких за обвинуваченим ОСОБА_8 закріплено автомобіль марки ДЕУ на якому він скоїв наїзд на потерпілу, однак даних про наявність чи відсутність на підприємстві посади водія стороною захисту надано не було, а тому суд при прийнятті рішення не мав достатньо доказів того, що саме обвинувачений при виконанні своїх службових обов`язків виконує функції водія на підприємстві.

На думку прокурора, за тих обставин, при яких ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (грубо порушуючи ПДР України), не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, є несправедливо м`яким і не є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів

Зазначав прокурор і про те, що при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд неповною мірою врахував те, що вчинене ним правопорушення згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, вчинене в результаті ігнорування водієм загальновідомих Правил дорожнього руху, при яких настали тяжкі наслідки, зокрема для здоров`я потерпілої. Правопорушення ним скоєно у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, яке є одним із найбільш суспільно-небезпечних.

Обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій, вважав, що вирок суду підлягає зміні в зв`язку невідповідністю призначеного покарання ступені тяжкості та особі засудженого внаслідок суворості.

Наголошував, що в обґрунтування вироку суд врахував такі обставини, як: повне визнання ним вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, принесення вибачення потерпілій, добровільне відшкодування моральної шкоди, відсутність обтяжуючих обставин. При визначенні покарання суд також врахував його позитивну характеристику, утримання матері похилого віку, стан його здоров`я. але перелічені обставини судом були враховані при віришенні питання про призначення додаткового покарання, але не були враховані при визначенні основного покарання, про що він просив суд, а саме призначення покарання у виді штрафу.

Вказував, що він безперечно визнає свою вину.

Звертав увагу на те, що досліджені в суді обставини скоєного ним свідчать про те, що порушення правил дорожнього руху не є грубим та умисним, його увагу відволікли велосипедисти на тротуарі, неподалік від пішохідного переходу, які могли несподівано виїхати на проїзну частину, і тому відбувся наїзд на потерпілу. В той же час потерпіла пройшла більшу частину проїзної частини, але не звернула уваги на транспорт, який до неї наближався.

Зазначав, що незважаючи на те, що на час розгляду справи в суді ним були задоволені позовні вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди частково, з бажаних нею 300 000 грн. ним було сплачено 100 000 грн., потерпіла ОСОБА_9 просила суд не позбавляти його волі, його неодноразові вибачення нею були прийняті. Тому вважав, що при визначенні основної міри покарання судом не була врахована думка потерпілої.

Представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 не оскаржуючи вирок в частині кримінального покарання не погоджувався з розміром стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Вказував,що Потерпілою у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до обвинуваченого, Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Разом з тим ухвалою суду за клопотанням потерпілої залучено співвідповідачем Обласне комунальне підприємство «АЕРОПОРТ СУМИ».

Разом з тим, як вбачається з вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 6 липня 2021 року цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди - 32 230 (тридцять дві тисячі двісті тридцять) гривень 30 копійок, моральну шкоду у розмірі 1611 (одна тисяча шістсот одинадцять) гривень 52 коп. Стягнуто з Обласного комунального підприємства «АЕРОПОРТ СУМИ» на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 28388 (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 48 коп. Позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення.

Вважав, що розмір стягнення завданої моральної шкоди повинен бути збільшений в межах зазначеного до стягнення завданої моральної шкоди в позовній заяві та з врахуванням добровільно відшкодованих коштів під час розгляду справи в суді. Тобто за позовною заявою завдана моральна шкода потерпілою визначалась в розмірі 300 000 грн, з врахуванням добровільного відшкодування 100 000 грн., стягнення завданої моральної шкоди повинно визначатись в розмірі 200 000 грн.

Представник ОКП «Аеропорт Суми» - адвокат ОСОБА_12 не погоджувалась з вироком суду в частині стягнення моральної шкоди з ОКП «Аеропорт Суми».

Вказувала, що ухвалою суду від 09.02.2021 року по справі 592/7880/20 у якості співвідповідача за цивільним позовом залучено ОКП «Аеропорт Суми», як володільця джерела підвищеної небезпеки. Разом з тим, з доданої до ухвали суду позовної заяви від 29.07.2020 року не вбачалось жодних позовних вимог, заявлених до ОКП «Аеропорт Суми», вимоги заявлені до обвинуваченого ОСОБА_8 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС».

Таких вимог не було заявлено і в процесі підготовчого засідання, вимоги до ОКП «АЕРОПОРТ СУМИ» були заявлені та прийняті судом вже в процесі розгляду справи по суті.

Вказувала, що сума заявлених потерпілою сум про на відшкодування матеріальної та моральної шкоди знаходиться в межах страхових сум ,що підлягають виплаті при настанні страхового випадку страховою компанією, тож підлягає відшкодуванню Приватним акціонерним товариством «Страховою компанією «БРОКБІЗНЕС» або ж обвинуваченим ОСОБА_8 .

Інші учасники кримінального провадження вирок суду в апеляційному порядку не оскаржували.

Як вбачається з матеріалів справи 11.05.2020 приблизно о 19 год. 10 хв. ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Daewoo Nubira» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Лугова в напрямку вул. Я. Мудрого в районі перехрестя з вул. 1-ша Набережна р. Стрілка в м. Суми, знехтував безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходам для яких може бути створена перешкода чи небезпека, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва на право відносно напрямку руху автомобіля.

Унаслідок дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 523 від 24.06.2020 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження: відкрита проникаюча черепномозгова травма - забій головного мозку, церебро-субарахноїдальний крововилив, перелом скроневої кістки зліва, отолікворея, а також закрита травма грудної клітки - множинні переломи ребер зліва, забій легень, закритий перелом лівої лопатки зі зміщенням.

Водій ОСОБА_8 при керуванні автомобілем «Daewoo Nubira» реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 146 від 25.06.2020 порушив вимоги пункту 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР України), згідно якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення ОСОБА_8 пункту 18.1 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, просили їх задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційних скарг представника потерпілої та ОКП «Аеропорт Суми», думку потерпілої ОСОБА_9 , яка підтримала вимоги своєї апеляційної скарги, просила їх задовольнити та покладалась на розсуд суду відносно апеляційної скарги обвинуваченого та ОКП «Аеропорт Суми», доводи прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого та не заперечувала проти задоволення вимог представника потерпілої та ОКП «Аеропорт Суми», перевіривши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.07.2021 року відносно ОСОБА_8 був оскаржений прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , обвинуваченим ОСОБА_8 , представником потерпілої ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_11 та представником співвідповідача за цивільним позовом ОКП «Аеропорт Суми» адвокатом ОСОБА_12 .

До початку апеляційного розгляду справи по суті прокурор відмовився від своєї апеляційної скарги, що узгоджується з вимогами ст..403 КПК України а тому колегія суддів до її аналізу не вдається та проводить розгляд згідно з вимогами ст..404 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікації його дій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюється.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.

Як вбачається з досліджених апеляційних скарг обвинуваченим ОСОБА_8 вирок оскаржується тільки в частині призначеного йому покарання, яке він вважав надто суворим.

Представником потерпілої ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_11 вирок оскаржується тільки в частині розміру стягнутих грошових коштів в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Представником ОКП «Аеропорт Суми» - адвокатом ОСОБА_12 вирок оскаржується тільки в частині стягнення моральної шкоди з ОКП «Аеропорт Суми».

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного судом покарання, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так при призначенні покарання судом правильно встановлено та враховано, що обвинуваченим ОСОБА_8 вчинено необережний тяжкий злочин, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні матір похилого віку, яка має захворювання та потребує лікування, відразу після вчинення злочину просив вибачення у потерпілої під час перебування її на лікуванні, що підтверджується листом; позитивно характеризується за місцем роботи (т. 1 а.с. 140 143, 168, 184 192).

Після дорожньо - транспортної події обвинувачений проходив стаціонарне лікування - з 12.05.2020 по 21.05.2020 у КНП СОР «Сумська центральна районна клінічна», де йому встановлено діагноз: цукровий діабет 2 тип, середньої тяжкості; гіпертонічна хвороба 1 стадія, 2 ступінь, ризик високий 3 (т. 1 а.с. 183).

Судом також належним чином було враховано дані про особу ОСОБА_8 , який до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Обставиною, що пом`якшує покарання судом першої інстанції визнано те, що ОСОБА_8 вину визнав повністю, щиро каявся, активно сприяв розкриттю злочину, просив вибачення у потерпілої і вона йому вибачила, добровільно відшкодовував завдану моральну шкоду потерпілій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Однак, підсумовуючи встановлене, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому за вчинене слід призначити у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.2 ст.286 КК України без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Беручи до уваги конкретні обставини вчинення необережного злочину, виключно позитивну характеристику обвинуваченого за місцем роботи, те що неодноразово просив вибачення у потерпілої та остання йому вибачила, вживав заходів щодо відшкодування завданої моральної шкоди, а також позицію потерпілої, яка просила не позбавляти свободи обвинуваченого, яка враховується з поряд іншими обставинами, однак не є вирішальною, суд першої інстанції погодився з позицією прокурора про можливість досягнення виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування основного покарання з випробуванням протягом іспитового строку на підставі статті 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Суд вважав, що саме таке покарання є справедливим і відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу індивідуалізації призначеного покарання, буде достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_8 та попередження вчинення нових злочинів.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Щодо доводів обвинуваченого про те, що суд при вирішенні питання про призначення додаткового покарання врахував його позитивну характеристику, утримання матері похилого віку, стан його здоров`я, але не врахував вищевказане при призначенні основного покарання, то їх апеляційний суд вважає неогбрунтованими, оскільки судом при призначенні покарання були враховані всі вищезазначені доводи апелянта. При цьому, суд навів мотиви свого рішення, які колегія суддів вважає достатніми для обрання саме такої міри покарання, а не штрафу, як того просив обвинувачений.

Щодо тверджень обвинуваченого про те, що при визначенні основної міри покарання судом не була врахована думка потерпілої, то колегія суддів зауважує, що відповідно до правових позицій, які неодноразово висловлював Верховний Суд в своїх постановах у справах цієї категорії позиція потерпілої сторони не є обов`язковою для суду, однак вона ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК, і не має над ними пріоритету.

Щодо доводів апеляційної скарги представника співвідповідача за цивільним позовом ОКП «Аеропорт Суми» адвокатом ОСОБА_12 про неправильне вирішення відшкодування щодо розміру завданої моральної шкоди в частині стягнення з ОКП «Аеропорт Суми», то колегія суддів звертає увагу на наступне.

У відповідності з приписами ст.127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно приписів ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до норм ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Положеннями ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження 29.07.2020 року представником потерпілої ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_11 було подано позовну заяву про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП з ОСОБА_8 та Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС», яка була прийнята судом першої інстанції до розгляду 30.07.2020 року.

Разом з тим, 03.02.2021 року представником потерпілої ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_11 було подане клопотання про притягнення в якості співвідповідача підприємства «АЕРОПОРТ СУМИ», яке було розглянуте і ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 лютого 2021 року було задоволено, залучено обласне комунальне підприємство «АЕРОПОРТ СУМИ» в якості цивільного співвідповідача за цивільним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8 , Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, що пред`явлений у кримінальному провадженні № 0001539, внесеному до ЄРДР 12.05.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Твердження представника ОКП «АЕРОПОРТ СУМИ» про те, що у суду були відсутні підстави для прийняття до розгляду цивільного позову до ОКП «Аеропорт Суми», колегія суддів вважає необґрунтованими виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 347 КПК судовий розгляд починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта. Отже, не обов`язково пред`являти позов під час підготовчого судового засідання. Даний висновок викладений в постанові Верховного суду від 26.05.2020 року у справі № 754/10041/18.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що судом не було порушено порядок прийняття цивільного позову до розгляду, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акту відбулося в судовому засіданні 17.08.2020 року .

Щодо доводів апеляційної скарги представника ОКП «АЕРОПОРТ СУМИ» - адвоката ОСОБА_12 про те, що сума заявлених потерпілою сум про на відшкодування матеріальної та моральної шкоди знаходиться в межах страхових сум, що підлягають виплаті при настанні страхового випадку страховою компанією, тож підлягає відшкодуванню Приватним акціонерним товариством «Страховою компанією «БРОКБІЗНЕС» або ж обвинуваченим ОСОБА_8 , то їх колегія суддів визнає необґрунтованими з огляду на наступне.

Виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених судом ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення керуючи службовим автомобілем, який належить ОКП «АЕРОПОРТ СУМИ» під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків у робочий час.

За загальним правилом частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини 1 статті 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05.12.2018 (справа № 426/16825/16-ц) на підставі аналізу норм статей 1187 та 1172 ЦК України дійшла висновку про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Отже, шкода заподіяна внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.06.2021 у справі № 753/1785/17 (провадження № 51-1302км19).

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з ОКП «АЕРОПОРТ СУМИ», як власника джерела підвищеної небезпеки, моральної шкоди у сумі 28388,48 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 збільшення розміру стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_9 у кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 , Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою суду за клопотанням потерпілої залучено співвідповідачем Обласне комунальне підприємство «АЕРОПОРТ СУМИ».

Відповідно до заявленого позову ОСОБА_9 просила стягнути: з ОСОБА_8 в рахунок завданої моральної шкоди 265000 грн., з Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» витрати на лікування у розмірі 32230 грн. 30 коп. та 1611,52 грн. завданої моральної шкоди, що становить 5% від розміру витрат на лікування (5% від 32230 грн. 30 коп.).

З вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.07.2021 вбачається, що суд частково задовольнив цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 .

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 32 230 (тридцять дві тисячі двісті тридцять) гривень 30 копійок, моральну шкоду у розмірі 1611 (одна тисяча шістсот одинадцять) гривень 52 коп.

Стягнуто з Обласного комунального підприємства «АЕРОПОРТ СУМИ» на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 28388 (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 48 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення.

Як вбачається з апеляційної скарги представника потерпілої, апелянтом ставиться питання про збільшення розміру стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди , при цьому в суді апеляційної інстанції потерпіла підтвердила, що просить стягнути ці кошти саме з обвинуваченого ОСОБА_8 .

Як було встановлено судом першої інстанції, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілою ОСОБА_9 отримано тяжкі тілесні ушкодження у ділянці голови; середньої тяжкості тілесні ушкодження - закриту травму грудної клітки; забійну рану гомілки - легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла проходила стаціонарне лікування в реанімаційному та нейрохірургічному відділеннях, перебувала на амбулаторному лікуванні, зазнала фізичних та душевних страждань.

Отже, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що вимога потерпілої про відшкодування моральної шкоди є підставною.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 ст.23 ЦК України).

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, враховується тривалість моральних страждань і переживань потерпілої, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження, що призвело до істотних змін у її житті та негативно позначилося на її моральному та психологічному стані.

Суд першої інстанції враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої, ступінь тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень та їх наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, прийшов до висновку, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 спричинена моральна шкода, розмір якої у загальному розмірі оцінює у сумі 130 000 грн., що є справедливою компенсацією понесених потерпілою фізичних та душевних страждань з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, враховується, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому на підставі ст.1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи.

Беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла ОСОБА_9 , їх тривалість, зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 , в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення.

На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи позицію потерпілої, яка в судовому засіданні суду апеляційної інстанції зазначала, що вона є вчителем фізкультури, внаслідок ДТП їй були спричинені тілесні ушкодження, після яких вона повністю не відновилась та їй була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних та фізичних стражданнях, вимушеності змін у звичному способі життя, що в сукупності позначилось на звичному способі її життя, а тому грошовий еквівалент такої шкоди визначений судом першої інстанції не у повному розмірі.

Зазначене, на думку апеляційного суду, свідчить про необхідність визначення розміру заподіяної моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, страхової компанії та володільця джерела підвищеної небезпеки в розмірі 200 000 гривень, що відповідатиме критеріям виваженості, справедливості та розумності.

Тому вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди підлягає зміні шляхом збільшення його розміру на користь потерпілої ОСОБА_9 , саме з обвинуваченого, як просив представник потерпілої в апеляційній скарзі.

Такий розмір моральної шкоди на погляд апеляційного суду буде достатнім та не буде сприяти збагаченню потерпілої за рахунок обвинуваченого.

Разом з тим, при визначенні розміру стягнення моральної шкоди, колегія суддів враховує те, що у рахунок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_13 сплачено потерпілій 100 000 грн., що підтверджується розписками від 13.05.2020, 01.06.2020, 26.06.2020, 21.07.2020, 02.10.2020, 17.12.2020, 11.05.2021 (т. 1 а.с. 162 167, т. 2 а.с.18).

З цивільного відповідача ПрАТ Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» підлягає стягненню на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 5 % від розміру витрат на лікування у межах заявлених вимог, що становить 1611,52 грн. (5 % від 32 230 грн. 30 коп.).

Стягнуто з ОКП «АЕРОПОРТ СУМИ», як власника джерела підвищеної небезпеки, моральної шкоди у сумі 28388,48 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити вимоги апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 70 000 грн.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , представника співвідповідача за цивільним позовом ОКП «Аеропорт Суми» адвоката ОСОБА_12 залишити без задоволення, апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 липня 2021року відносно ОСОБА_8 , в частині стягнення моральної шкоди змінити.

Збільшити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 70 000 грн в рахунок моральної шкоди.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4