н/п 1-кс/490/4803/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/595/23
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

06 червня 2023 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Миколаївській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Павлодарської області Казахської РСР, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ДРФО НОМЕР_1 , командира розвідувального загону 127 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 армійського корпусу «ДНР»,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002036 від 27.11.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111, ч.2 ст.28, ч.1 ст.438КК України.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 являючись громадянином України, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 13.03.2022, за не встановлених обставин зайняв посаду командира розвідувального загону 127 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 армійського корпусу «ДНР». Починаючи з березня 2022 року та до моменту деокупації зазначеного населеного пункту, військовослужбовці ЗС РФ повністю контролювали територію с. Олександрівка, де розмістили бойову техніку, безперешкодно пересувалися вулицями, користувалися майном місцевих жителів, спілкувались з ними, залякували їх та погрожували фізичною розправою, контролювали їх переміщення в межах населеного пункту, проводили рейди по домоволодіннях з метою повного підкорення жителів волі військовослужбовців РФ. Так, на початку квітня 2022 року, але не пізніше ніж 12.04.2022 (більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), ОСОБА_6 , діючи спільно з командиром вищевказаного підрозділу ОСОБА_7 , позивний « ОСОБА_8 », військовослужбовцем ОСОБА_9 , позивний « ОСОБА_10 » та іншими невстановленими військовослужбовцями підрозділу 127 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 армійського корпусу «ДНР», позивні «Чорний», «К1», « ОСОБА_11 », «ВДВ», «Одеса», «Афган», «Рамазан» та ін., перебуваючи на тимчасово окупованій території села Олександрівка Баштанського району Миколаївської області, вчиняли дії, направлені на пошук та незаконне затримання з метою подальшого застосовування заборонених міжнародними нормативними актами методів фізичного та психологічного примусу, а саме насилля над життям, честю та гідністю особи, щодо місцевих мешканців Баштанського району Миколаївської області, які мали відношення до Збройних Сил України чи брали участь в Антитерористичній операції чи Операції об`єднаних сил. Зокрема, у денний час доби 12.04.2022 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 а також з іншими невстановленими військовослужбовцями 127 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 армійського корпусу «ДНР», з відома ОСОБА_7 , перебуваючи у його безпосередньому підпорядкуванні, знаходячись на території с. Олександрівка Баштанського району Миколаївської області, сприяв діям, пов`язаним з незаконним затриманням, участь в якому приймав безпосередньо ОСОБА_9 , який разом з іншими невстановленими військовослужбовцями підрозділу, прибув на територію одного з сіл Баштанського району Миколаївської області з метою вчинення актів насильницького незаконного зникнення щодо місцевих мешканців вказаного селища - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Так, у денний час доби 12.04.2022 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_9 разом з іншими невстановленими військовослужбовцями підрозділу 127 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 армійського корпусу «ДНР», з відома ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи у вищевказаному населеному пункті були завідомо обізнаними, що ОСОБА_12 являється цивільною особою, який не виконував та не сприяв виконанню будь-яких бойових задач, був одягнений у цивільний одяг, займався цивільними справами та не мав можливості чинити опір, як наслідок підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок загрози його життю. В подальшому, без інформування зрозумілою потерпілому мовою про причини вжиття таких заходів, останні, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи з відома ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і з використанням погроз застосування зброї, здійснили акт насильницького незаконного затримання ОСОБА_12 поблизу зруйнованої будівлі церкви, що знаходиться в одному з сіл Баштанського району. Потерпілого примусили стати на коліна, зв`язавши руки будівельними стяжками, спричинивши тим самим фізичних та емоційних страждань, після чого відвели на місцевого току, що знаходиться в одному з сіл Баштанського району. На зазначеній території останнього зі зв`язаними очима утримували в залізній клітці протягом 3-4 годин з метою подальшого транспортування до с. Олександрівка, чим порушили приписи ч. 4 ст. 11 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року. Окрім того, у денний час доби 12.04.2022 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_9 разом з іншими невстановленими військовослужбовцями підрозділу 127 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 армійського корпусу «ДНР», з відома ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прибули на територію домоволодіння, де разом зі своєю сім`єю проживав ОСОБА_13 . Злочинці при цьому були достовірно обізнаними, що потерпілий є цивільною особою, який не виконував та не сприяв виконанню будь-яких бойових задач, був одягнений у цивільний одяг, займався цивільними справами та не мав можливості чинити опір.Водночас вищевказані військовослужбовці ЗС РФ, без інформування зрозумілою потерпілому мовою про причини вжиття таких заходів, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи з відома ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і з використанням погроз застосування зброї, здійснили акт насильницького незаконного затримання ОСОБА_13 , зв`язавши руки будівельними стяжками, чим спричинили тим самим фізичних та емоційних страждань, після чого відвели на територію місцевого току, що знаходиться в одному з сіл Баштанського району, де зв`язавши очі утримували в залізній клітці протягом 3-4 годин з метою подальшого транспортування до с. Олександрівка, чим порушили приписи ч. 4 ст. 11 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року.Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_9 разом з іншими невстановленими військовослужбовцями підрозділу 127 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 армійського корпусу «ДНР», з відома ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , погрожуючи зброєю, проти волі, насильно перевезли потерпілих на територію с. Олександрівка Баштанського району Миколаївської області та передали групі невстановлених військовослужбовців вказаного підрозділу за позивними « ОСОБА_14 », « ОСОБА_11 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ОСОБА_15 ». В подальшому, вищевказані військовослужбовці ЗС РФ, діючи відповідно до спільного злочинного умислу та обумовленого завчасно плану дій, протягом тривалого часу (близько десяти днів) із відома ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою подолання будь-якого опору з боку незаконно затриманих цивільних осіб, шляхом завдання психологічного та фізичного страждання та отримання від останніх у подальшому зізнавальних показів щодо їх участі у АТО (ООС) та взаємодію з ЗСУ, утримували ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на території будинку за адресою: АДРЕСА_2 , у нелюдських умовах, а саме: у холодних господарських приміщеннях, без доступу до свіжого повітря їжі води та в антисанітарних умовах, із зав`язаними руками, з використанням пластикових (будівельних) стяжок, що є серйозним порушенням приписів ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року, приписів ч. 4 ст. 11 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року. Окрім того, після незаконного арешту ОСОБА_12 та поміщення останнього до погребу на території вказаного домоволодіння, невстановлені військовослужбовці підрозділу 127 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 армійського корпусу «ДНР», позивні «К1» та «Рамазан», з відома ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , допитали потерпілого щодо його участі в АТО та ООС, а також роздягнули з метою огляду на предмет наявності татуювань на тілі, після чого застосували фізичне насилля у вигляді нанесення ударів руками по різних частинах тіла. В подальшому, у період утримання, до ОСОБА_12 систематично застосовувалось катування, у вигляді нанесення ударів руками, та з використанням інших предметів таких як кастет чи приклад автомату, по різним частинам тіла, душення поліетиленовою плівкою, застосування електрошокеру, що спричиняло останньому фізичного болю та моральних страждань, що в свою чергу є серйозним порушенням приписів ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року, приписів ч. 4 ст. 11 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року. Крім того, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел та з указаною метою, на п`ятий день утримання (приблизно 16.04.2022), з відома ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з позивними «К1», «ВДВ» та «Рамазан» завдали тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 . У свою чергу військовослужбовці ЗС РФ «ВДВ» та «Рамазан» продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, фізичних та психологічних страждань облили останнього речовиною, схожою на дизельне пальне та намагалися його підпалити. Після цього «Рамазан», з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_12 фізичного та психологічного страждання, діючи спільно за попередньою змовою групою осіб, застосував по відношенню до потерпілого останнього насильство сексуального характеру, а саме вставив потерпілому в анальний отвір держак від лопати (черенок), що в свою чергу є серйозним порушенням приписів ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року, приписів ч. 4 ст. 11 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, а також ст.32 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, що забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань. Окрім цього, після насильницького зникнення, що відбулось за сприяння ОСОБА_9 , ОСОБА_6 із застосуванням залякування та погроз позбавлення життя шляхом публічного розстрілу, проводились допити ОСОБА_12 з метою отримання відомостей на предмет його взаємодії та співпраці зі Збройними силами України, обізнаності щодо місць знаходження військовослужбовців територіальної оборони Збройних сил України, учасників антитерористичної операції та операції об`єднаних сил на сході України на території Баштанського району Миколаївської області, що в свою чергу є серйозним порушенням ч. 4 ст. 11 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року. Також, після насильницького зникнення ОСОБА_13 та поміщення потерпілого до господарського приміщення на території вказаного домоволодіння, з боку підлеглих ОСОБА_7 , з його та ОСОБА_6 відома, невстановлені військовослужбовці підрозділу 127 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 армійського корпусу «ДНР», позивні «К1» та «Рамазан», проводили допит ОСОБА_13 направлений на отримання відомостей щодо його участі в АТО та ООС, а також відношення до Збройних Сил України після чого до останнього було застосоване фізичне насилля у вигляді нанесення ударів руками та прикладом автомату по різним частинам тіла. В подальшому, у період утримання, до потерпілого систематично застосовувалось катування, у вигляді: нанесення ударів руками, та з використанням інших предметів таких як кастет чи приклад автомату, по різним частинам тіла, душення поліетиленовою плівкою, застосування електрошокеру, що спричиняло останньому фізичного болю та моральних страждань, що в свою чергу є серйозним порушенням приписів ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року, приписів ч. 4 ст. 11 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року. Разом з цим, протягом дня 16.04.2022 підлеглі військовослужбовці ОСОБА_7 за позивним ОСОБА_16 та «Афган», з метою впровадження окупаційної політики, перебуваючи на території блокпосту, що розташовувався на автомобільному шляху Т 1505 сполученням Снігурівка - Херсон поблизу села Сонячне Херсонської області, реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на розшук активно налаштованого проукраїнського цивільного населення, діючи з відома ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , затримали цивільну особу ОСОБА_17 , та з використанням погроз застосування зброї посадили його в автомобіль з метою подальшого транспортування до села Олександрівка. Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, діючи відповідно до заздалегідь раніше узгодженого плану, із використанням погроз застосування зброї, вищевказані військовослужбовці, серед яких був ОСОБА_9 , насильно перевезли ОСОБА_17 на територію с. Олександрівка та передали його військовослужбовцям «К1» та «Рамазану», які в подальшому, діючи відповідно до спільного злочинного умислу та обумовленого завчасно плану дій, близько п`яти днів, з відома ОСОБА_6 та ОСОБА_7 утримували потерпілого на території того ж будинку за адресою АДРЕСА_2 . З метою подолання будь-якого опору з боку незаконно затриманої цивільної особи, шляхом завдання психологічного та фізичного страждання та отримання від останнього у подальшому зізнавальних показів щодо його участі у АТО (ООС) та взаємодію з ЗСУ, ОСОБА_17 допитували та утримували у господарському приміщенні за цією адресою у нелюдських умовах, а саме: у холодному господарському приміщенні, без доступу до свіжого повітря, їжі, води та в антисанітарних умовах, зі зав`язаними руками з використанням пластикових (будівельних) стяжок, що в свою чергу є серйозним порушенням приписів ч. 4 ст. 11 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року а також ч. 2 ст. 75 зазначеного Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949. Крім того, протягом дня 14.07.2022 підлеглі військовослужбовці ОСОБА_7 , серед яких були ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , з метою впровадження окупаційної політики, реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на розшук активно налаштованого проукраїнського цивільного населення, діючи з відома ОСОБА_7 , у одному з сіл Баштанського району Миколаївської області незаконно затримали цивільну особу ОСОБА_18 та погрожуючи вогнепальною зброєю примусили його сісти до автомобіля, в якому в подальшому відвезли до його місця проживання. Із погрозою застосування вогнепальної зброї вказані військовослужбовці провели незаконний обшук домоволодіння потерпілого з метою отримання доказів, що підтверджують участь останнього в АТО чи відношення до Збройних Сил України. Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, діючи відповідно до заздалегідь раніше узгодженого плану, із використанням погроз застосування зброї, вищевказані військовослужбовці ЗС РФ перевезли потерпілого ОСОБА_18 на територію с. Олександрівка Баштанського району Миколаївської області, де в подальшому, протягом чотирьох годин, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , з метою подолання будь-якого опору з боку незаконно затриманої цивільної особи, шляхом завдання психологічного та фізичного страждання та отримання від останнього у подальшому зізнавальних показів щодо його участі у АТО (ООС) та взаємодію з ЗСУ, проводили з ним допити щодо його участі в АТО чи відношенні до Збройних Сил України, під час яких погрожували йому публічним розстрілом та залякували його. Вказані дії являються порушенням приписів ч. 4 ст. 11 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року. Таким чином, починаючи приблизно з 12.04.2022 (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), ОСОБА_6 , діючи умисно, з власних ідеологічних мотивів, направлених на впровадження та реалізацію окупаційної політики держави-агресора на тимчасово окупованій території Миколаївської області, перебуваючи на окупованих територіях населених пунктів Баштанського району Миколаївської області, діючи у межах раніше розробленого злочинного плану, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами з числа представників 127 стрілецького полку мобілізаційного резерву 1 армійського корпусу «ДНР», позивні « ОСОБА_14 », «К1», « ОСОБА_11 », «ВДВ», ОСОБА_16 , «Рамазан» та ін., з відома командира підрозділу ОСОБА_7 , в порушення норм міжнародного гуманітарного права, достовірно знаючи що вони фактично здійснюють незаконне затримання, позбавлення волі, катування цивільних осіб, був обізнаний, брав безпосередню участь та сприяв вчиненню таким діям.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково прокурор пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, одне з яких належить до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання від 12 до 15 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України для обрання вказаного виду запобіжного заходу. Наразі підозрюваний тривалий час переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вільно пересувається окупованими рф територіями України, звідки має можливість безперешкодно потрапити до території країни-агресора російської федерації.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до матеріалів клопотання, 10.05.2023 ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК України.

У загальнодержавному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» розміщено повідомлення про підозру та виклики ОСОБА_6 , а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування», у відповідності до вимог статей 278, ч. 8 ст. 135 КПК України.

Відповідно до інформації 1 відділу ГВЗНД УСБУ в Миколаївській області, з допиту свідків та інших матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування встановлено, що на даний час ОСОБА_6 продовжує перебувати на тимчасово окупованій збройними силами РФ території України, у зв`язку з чим забезпечити явку останнього для участі у слідчих діях не виявляється за можливе. Дотепер ОСОБА_6 не з`явився за викликами та жодним чином не повідомив про причини неявки, у зв`язку з чим у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що підозрюваний навмисно переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

22травня 2023 постановою слідчого ОСОБА_6 оголошено в розшук.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст. 28 ч.1 ст.438 КК України.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 30.11.2022 (за адресою: Миколаївська область, с. Олександрівка, вул. Паркова 3 ); протоколом огляду місця події від 30.11.2022 (за адресою: Миколаївська область, с. Олександрівка, вул. Миру, 30); висновком експерта з приводу проведення судової - молекулярної експертизи від 20.02.2023; протоколом проведення слідчого експерименту від 09.12.2022 за участі потерпілого ОСОБА_13 (особисті дані потерпілого були змінені згідно постанови прокурора від 10.05.2023); відповіддю на доручення слідчого № 64/20-8755 від 08.12.2022 1 відділ ГВЗНД УСБ України в Миколаївській області; відповідь на доручення слідчого № 64/20-165 від 10.01.2023 1 відділ ГВЗНД УСБ України в Миколаївській області; відповідь на доручення слідчого № 64/20-1705 від 14.03.2023; протоколом огляду інтернет-ресурсу особистої сторінки в соціальній мережі «ВКОНТАКТЕ», на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 (із застосуванням відеозапису), (особисті дані потерпілого були змінені згідно постанови прокурора від 10.05.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_12 (особисті дані потерпілого були змінені згідно постанови прокурора від 10.05.2023) від 02.02.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 (особисті дані потерпілого були змінені згідно постанови прокурора від 10.05.2023); протокол пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_17 (особисті дані потерпілого були змінені згідно постанови прокурора від 10.05.2023) від 04.02.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 (особисті дані потерпілого були змінені згідно постанови прокурора від 10.05.2023); протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_13 (особисті дані потерпілого були змінені згідно постанови прокурора від 10.05.2023) від 13.04.2023; протоколами допитів свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_18 (особисті дані потерпілого були змінені згідно постанови прокурора від 10.05.2023); протоколом проведення слідчого експерименту від 23.03.2023 за участі потерпілого ОСОБА_18 (особисті дані потерпілого були змінені згідно постанови прокурора від 10.05.2023); протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_18 (особисті дані потерпілого були змінені згідно постанови прокурора від 10.05.2023) від 23.03.2023; протоколом допиту свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Оцінюючи наведені прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд вважає, що обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ризиків передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України: а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він вчинив злочини, один з яких належить до особливо тяжких, відповідальність за який передбачена у виді позбавлені волі від 12 до 15 років, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі. Продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії проти України та ведення бойових дій, може продовжувати умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, окупаційній адміністрації державі-агресора, шляхом надання інформації про Збройні Сили України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 12 до 15 років. В його діях наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, він є працездатною особою, даних про тяжкі захворювання відсутні, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його спрямування на посягання на основи національної безпеки України, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання про застосування до підозрюваного найжорсткішого за своєю суттю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити, що відповідно до ч.4 ст.197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається, що передбачено ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись вимогами статей 176-178, 182,183,186,194,196,197,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно положень ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1