Справа №523/2724/22
Провадження №1-кп/523/752/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 року

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4 ,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , у скоєнні кримінальних правопорушень за ст.ст. 186 ч. 4, 185 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Суворовського районного суду м.Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , у скоєнні кримінальних правопорушень за ст.ст. 186 ч. 4, 185 ч. 4 КК України.

В ході розгляду прокурором було заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 строків тримання під вартою.

Захисник заперечував проти продовдження запобіжного заходу та просив змінити на більш мякий.

Обвинувачений підтримав думку прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, а саме захисника, та обвинуваченого, дослідивши складений слідчим та підписаний прокурором обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає необхідним продовжити строк утримання зазначеного обвинуваченого під вартою в ДУ «ОСІ», за нижченаведеними обставинами.

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 331 КПК України, підстави ст. 177 КПК України, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винуватим, з метою запобігти незаконним діям обвинувачених, а саме переховуватись від правосуддя, впливати на свідків, потерпілих та можливості скоєння ним нових правопорушень, думки захисника та обвинуваченого, суд вважає за доцільне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 зазначеного Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Наведені обставини у контексті загрози призначення покарання в разі доведеності провини обвинуваченого ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні у виді позбавлення волі строком до п`яти років, підтверджують актуальність передбачених ст.177 КПК України і зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а також об`єктивно доводять існування ризиків можливого ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, внаслідок чого, станом на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків в умовах воєнного стану, та запобігти означеним ризикам.

Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 кримінального правопорушення, характер, суспільну небезпечність і наслідки кримінально-протиправного діяння, зважаючи на характеризуючі особу обвинуваченого дані, суд доходить висновку про те, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до зазначеного обвинуваченого не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків в умовах воєнного стану та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Зазначена позиція суду цілком узгоджується з рішенням ЄСПЛ у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року (п.63), за якою відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції, при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, навіть у більш тяжких справах та при спробі обвинуваченого зникнути із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.

Разом із тим, згідно з ч.5 ст.182 КПК України, у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналогічні позиції викладені у п.2 Розділу 3.5 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, погодженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року

Одночасно, дотримуючись справедливого балансу між інтересами суспільства і правами обвинуваченого ОСОБА_5 на особисту свободу, враховуючи положення ст.ст.8-9, ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України, зважаючи на характер і обставини інкримінованого обвинуваченому діяння, його майновий і сімейний стан та на наявність встановлених в судовому засіданні ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, суд вважає за необхідне одночасно визначити альтернативний вид запобіжного заходу, - заставу в цьому кримінальному провадженні у розмірі, визначеному абзацом 3 ч.5 ст.182 означеного Кодексу.

Керуючись ст.ст.26, 171, 177-178, 182-183, 194, 315, 369-372, ч.2 ст.376, Главою 18 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 186 ч. 4 КК України, - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 13.11.2023 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі - 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що становить - 214 720 гривень.

Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний, обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки строком на 2 місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;

-не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими по справі.

Роз`яснити підозрюваному (обвинуваченому), що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cтрок подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1