Провадження № 1-кс/537/522/2023
Справа № 537/3171/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023 слідчий суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна,

установив:

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, відповідно до вимог якого просить накласти арешт на речові докази по кримінальному провадженню №0000281 від 06.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме на вилучене посвідчення про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 та автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000281 від 06.08.2023 про те, що 05.06.2023 року близько 21:43 год. поряд із буд. № 82 по вул. Республіканській у м. Кременчуці Полтавської області у ОСОБА_4 виявлено посвідчення про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 з ознаками підробки. Дізнавачем СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 в ході огляду місця події від 05.08.2023, за адресою: м. Кременчук, вул. Республіканська, поблизу будинку 83, у ОСОБА_4 було вилучено посвідчення про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , в присутності понятих відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 167, ч. 7 ст. 237 КПК України, дане посвідчення поміщено в сейф-пакет № PSP 1126077, опечатано та підписано учасниками події. Також, в ході огляду місця події у ОСОБА_4 , виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 , вказаний автомобіль опечатано по периметру та поміщено на зберігання до внутрішнього двору відділення поліції № 1, що за адресою: м. Кременчук, вул. І. Приходька, 69Б. 06.08.2023 дізнавачем ОСОБА_5 винесено постанову про визнання речовим доказом посвідчення про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 та автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 , які було вилучено в ході огляду місця події. Посвідчення про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 передано на зберігання до кімнати речових доказів ВП №1 КРУП ГУ НП в Полтавській області, що знаходиться за адресою: вул. І. Приходька 69Б, м. Кременчук, до вирішення питання по суті. Автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 передано на зберігання до внутрішнього двору ВП №1 КРУП ГУ НП в Полтавській області, що знаходиться за адресою: вул. І. Приходька, 69Б, м. Кременчук, до вирішення питання по суті. Враховуючи дані обставини та те, що вилучені речі, являються матеріальними об`єктами, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження останнього, забезпечення їх схоронності, прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. Подав заяву, згідно якої просить судове засідання проводити без його участі.

Володілець майна, щодо якого розглядається питання про накладення арешту на майно, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав заяву відповідно до якої просить в задоволені клопотання про накладення арешту на майно повністю відмовити та судове засідання проводити без його участі.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Розглянувши клопотання, дослідивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею достовірно встановлено, що СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000281 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 06.08.2023 на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень внесено відомості такого змісту: «05.06.2023 року близько 21:43 поряд із буд. №82 по вул. Республіканській у м. Кременчуці Полтавської області у ОСОБА_4 виявлено та вилучено посвідчення про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 з ознаками підробки».

На час розгляду клопотання, письмову підозру у вчиненні кримінального правопорушення за описаним вище фактом будь-якій визначеній фізичній особі не вручено.

В судовому засіданні від 14.08.2023 ОСОБА_4 пояснив, що в нього вже вилучали автомобіль та посвідчення про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , у зв`язку з можливими ознаками підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, однак кримінальне провадження за даним фактом закрито, арешт на майно скасовано.

З протоколу огляду від 05.08.2023, наданого ініціатором клопотання в його обґрунтування, вбачається, що 05.08.2023 за адресою: м. Кременчук, вул. Республіканська, поблизу будинку 83, у ОСОБА_4 , вилучено посвідчення про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , з ознаками підробки, яке поміщене до сейф-пакету № PSP 1126077 та автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 , який опечатано по периметру та поміщено на зберігання до внутрішнього двору відділення поліції № 1, що за адресою: м. Кременчук, вул. І. Приходька 69Б.

Згідно постанови дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 від 06.08.2023, посвідчення про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 , визнано і приєднано до кримінального провадження №0000281 від 06.08.2023, як речові докази. Посвідчення про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 передано на зберігання до кімнати речових доказів ВП №1 КРУП ГУ НП в Полтавській області, що знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. І. Приходька, 69Б. Автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 передано на зберігання до внутрішнього двору ВП №1 КРУП ГУ НП в Полтавській області, що знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. І. Приходька, 69Б.

Відповідно до постанови дізнавача СД Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 31.03.2023 встановлено, що 10.03.2023 по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 (номер кузову НОМЕР_3 ) було призначено технічну експертизу, з метою встановлення змін першопочаткового змісту документу та отримано висновок експерта від 23.03.2023 № СЕ-19/117-23/5081-ДД, в якому зазначено, що в наданому на дослідження свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу змін першопочаткового змісту не виявлено. Тому, дізнавачем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження № 0000150 від 15.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, закрито.

Згідно ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.04.2023, вбачається, що арешт, накладний ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.02.2023 року у кримінальному провадженні № 0000150 від 15.02.2023 на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 скасовано.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

З урахуванням положень п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2, 3 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтею 642 КПК України встановлено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що матеріали клопотання не містять доказів, які б свідчили, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має будь-яке відношення до кримінального провадження що розслідується, та що воно є об`єктом злочинних посягань, предметом злочину, знаряддям вчинення злочину, здобуто злочинним шляхом, тощо.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання прокурора про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то він повинен неухильно їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При цьому не доведено та слідчим суддею не встановлено жодної з підстав, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно.

Клопотання не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши матеріали подані в обґрунтування клопотання, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання, оскільки прокурор, не довів необхідність такого арешту.

Керуючись ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволені клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційної інстанції області протягом п`яти днів.

Повний текст ухвали складено та оголошено 18.08.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1