ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,

провівши судове засідання у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000235 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.127 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, строк дії якого спливає 20 серпня 2023 року, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1ст.177 КПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України обвинувачена ОСОБА_4 може переховуватися від суду. Дані висновки зроблені з обставин, викладених в матеріалах кримінального провадження, а саме: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких умисних злочинів, за які передбачено міру покарання терміном від п`яти до десяти років позбавлення волі, що вже само по собі може бути підставою вважати, що обвинувачена ОСОБА_4 перебуваючи на волі, в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, матиме можливість переховуватися від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності та відбування призначеного покарання.

Згідно п.3 ч.1 ст.177 КПК України обвинувачена ОСОБА_4 перебуваючи на волі матиме можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що в подальшому може негативно відобразитися на об`єктивності надання ними показань в ході судового розгляду.

Захисник заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказуючи на необґрунтованість прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Через канцелярію суду подав заперечення на клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, працює вихователем у дитячому будинку з 2004 року по теперішній час відповідно до довідки виданої Релігійною громадою Християн віри Євангельської та працює на безоплатній основі, на даний час має погіршення стану здоров`я та потребує супроводу лікаря спеціаліста. Просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченої.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою (чи продовження такого тримання) судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі обґрунтованість підозри, суспільну небезпечність тяжкого злочину, який інкримінується обвинуваченій, дані про її особу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Обираючи та, в подальшому, продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 суд виходив з того, що прокурором доведений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме можливість здійснення обвинуваченою дії, спрямованих на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків/потерпілих з метою надання недостовірних показань щодо її участі та ролі у вчиненні кримінальних правопорушень або відмови від надання показань для уникнення останньою кримінальної відповідальності.

Разом з тим, на даний час неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 та ряд свідків допитані, інша неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 ще не допитана, однак відомості про подальшу її участь у розгляді кримінального провадження відсутні, оскільки відповідно до наданого суду рішення Фастівської міської ради від 05.06.2023 №257, неповнолітній ОСОБА_7 наданий дозвіл на виїзд за межі України до Республіки Польща.

Таким чином, на думку суду, на даний час ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, суттєво зменшився, що повинно бути враховано у сукупності з іншими обставинами.

Судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 констатовано, що остання обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 127 КК України, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, що доводить існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1ст.177 КПК України.

Суд зазначає, що тяжкість покарання слід оцінювати з урахуванням принципу презумпції невинуватості особи, а також рішення Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі «Мамедова проти Росії», де зазначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченого у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (рішення Суду у справі «Вемгофф проти Німеччнини).

Суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, працює вихователем у дитячому будинку з 2004 року відповідно до довідки виданої Релігійною громадою Християн віри Євангельської та працює на безоплатній основі, має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, запобігання ризикам передбаченим у ч. 1 цієї статті, враховуючи наявність у неї постійного місця проживання, стійкі соціальні зв`язки, суд вважає, що саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому цілодобово не відлучатись з місця проживання, якщо це не пов`язано з обов`язком з`являтись за викликом суду; з`являтися до суду за першим викликом, і у призначений час; утриматись від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні, у сукупності здатні забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, вказаним у ст. 177 КПК України, та встановлених судом, тобто вказаний запобіжний захід буде відповідати меті його застосування.

За таких обставин суд вважає можливим змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що забезпечить належне запобігання настанню вказаних ризиків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 314-316, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу задовольнити частково.

Обвинуваченій ОСОБА_4 змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці, тобто до 15 жовтня 2023 року включно.

Строк дії ухвали суду про запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, обчислювати з 15 серпня 2023 року до 15 жовтня 2023 року, включно.

Обвинувачену ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі суду негайно та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинувачену такі обов`язки: 1) прибувати за викликом до суду; 2) не відлучатися з місця реєстрації та проживання без дозволу суду; 3) утриматись від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на Фастівське РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1