Справа № 487/9312/19
Провадження № 1-в/487/141/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва подання начальника Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Миколаєві Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, що має середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 19.05.2021 вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 гривень,

про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку

ВСТАНОВИВ:

11.07.2023 начальник Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Подання обґрунтовано тим, що вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.05.2021 ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. Вирок набрав законної сили 22.06.2021. Вирок був направлений на виконання до Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях 02.07.2021. Станом на 23.07.2021 уповноважений орган з питань пробації не отримував від ОСОБА_4 документа про сплату штрафу, у зв`язку з чим органом пробації було скеровано до суду відповідне подання на підставі ч. 3 ст. 26 КВК України, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.02.2022. На підставі ч. 1 ст. 80 КК України начальник органу з питань пробації просив вирішити питання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

У судове засідання начальника Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, подання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти звільнення ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку не заперечував.

Засуджений у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що Заводський районний суд м. Миколаєва своїм вироком від 19.05.2021 визнав ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначив йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Даний вирок набрав законної сили 22.06.2021.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі

Частиною 3, 4 ст. 80 КК України встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 24.12.2015, справа № 5-324кс15 ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема, притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину.

Враховуючи наведене вище, а також те, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.05.2021, факт ухилення засудженого від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання начальника Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 слід задовольнити, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Керуючись ст. 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.05.2021 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1