Провадження №1-кп/127/733/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002325, відомості про яке внесено Єдиний державний реєстр досудового розслідування 14 травня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 перебувають матеріали кримінального провадження №0002325 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України.

Судом 03 серпня 2023 року було винесено ухвалу про оголошення ОСОБА_5 в розшук та надано дозвіл для його затримання і доставку під вартою до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до розшуку обвинуваченого провадження у справі було відносно нього зупинено.

17 серпня 2023 року до суду з Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області на виконання зазначеної ухвали надійшов протокол затримання ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Доповнив, що обвинувачений систематично ухиляється від явки до суду та не прибуває за викликом у вказані судові засідання, без поважних причин. У зв`язку з чим, 12.05.2023 з метою доставки ОСОБА_5 до суду для проведення судового засідання, за клопотанням сторони обвинувачення, судом застосовано привід, про що винесено відповідну ухвалу, однак виконати дану ухвалу не представилося можливим у зв`язку з тим, що обвинувачений за місцем проживання не перебуває та його місцезнаходження не відоме. Згідно пред`явленого обвинувачення, у діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів за яке передбачено покарання до 10 років позбавлення волі. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1, п. 1, 5 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, а саме:

переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та у разі доведеності вини обвинуваченого, останньому загрожує реальна міра покарання до 10 років позбавлення волі. Крім того, у ході судового розгляду, ОСОБА_5 уникав явки до суду, достовірно знаючи що відносно нього є кримінальне провадження, вказана поведінка ОСОБА_5 свідчить про те, що останній матиме можливість і буде уникати явки до суду з метою ухиленні від кримінальної відповідальності;

вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений схильний до вчинення кримінальних правопорушень, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 є особою неодноразово судимою, що свідчить про те, що останній є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, та про його антисоціальну поведінку, та перебуваючи на волі обвинувачений буде продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Обставинами, що дають підстави обґрунтовано обвинувачувати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів є докази зібрані в ході досудового розслідування, зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування доданого до обвинувального акту та, які будуть досліджені в ході судового слідства. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 у ході судового розгляду, а також його особу, зазначені обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що на даний час наявні ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є підставою для законного застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти клопотання, просив застосовувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, пояснив, що постійно перебував за місцем свого проживання, повідомив, що до нього ніхто не телефонував і він не знав про призначені судові засідання. Доповнив, що він хворіє на тяжку хворобу, просив суд дати можливість йому лікуватися.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу заперечив, оскільки немає жодного доказу, що обвинувачений був належним чином повідомлений про дати судових засідань. Доповнив, що обвинувачений хворіє, але підтверджуючих про це документів не надав. Просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від суду, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз.5 п.18 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).

На думку суду, в клопотанні обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_5 судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання суд вважає обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 314-316, 372, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_4 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою діє з 17 серпня 2023 року по 15 жовтня 2023 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду впродовж 5 діб з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: