Номер провадження: 11-сс/813/1329/23
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

серкетарів судових засідань: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

власників майна: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника власників майна адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000869 від 22 червня 2023 року за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про арешт майна у кримінальному провадженні 0000869 від 22 червня 2023 року за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та накладено арешт на майно, вилучене 22.06.2023 року, в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, де було встановлено трьох осіб, які добровільно погодились показати та видати свої особисті речі: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до переліку в описовій частині ували.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, оскільки може містити інформацію, що може мати значення для розслідування в частині встановлення обставин кримінального правопорушення, та з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні, недопущення незаконної втрати, зміни чи відчуження, слідчий суддя визнав обгрутованими доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, власники майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою клопотання слічого залишити без задоволення. Одночасно, якщо апеляційний суд дійде висновку про наявність підстав для накладення арешту, апелянти просять змінити ухвалу слідчого судді, задовольнити клопотанян слідого частково на суму коштів, які надійшли з картки ОСОБА_13 , до з`ясування можливості сплатити стороннім особам без участі ОСОБА_13 за транзакцією, згідно платіжних документів, а саме на 30000 грн.

Власники майна зазначають, що клопотання не мотивоване необхідністю накладення арешту саме на ці речі, яке доказове значення вони несуть, та чи взагалі є предметом вчинення криміального правопорушення. Вказують на те, що доказів причетності грошових коштів на вилучених банківсьих картках, а також знятої готівки, матеріали клопотання не містять. В ухвалі слідчого судді не вказано реальних ризиків, передбачених абз.2, ч.1 ст.170 КПК стосовно вилученого майна; слідчим суддею порушено строки щодо розгляду клопотання про накладення арешту на майно, що вказує на істотні порушення вимог КПК; ухвала та клопотання не містять відомостей, що вилучені предмети є знаряддям чи засобом вчинення кримінального правопорушення, а також відомостей щодо причетності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до кримінального правопорушення.

До початку судового розгляду представником власників майна - адвокатом ОСОБА_10 подано клопотання з долученими матеріалами, отриманими органом досудового розслідуванн в ході проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, відповідно до яких операції з перерахунку грошових коштів за електронними гаманцями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відбувались у законний спосіб. Крім того, відповдіно до вказаних документів органом досудового розслідування встановлено особу ОСОБА_14 , який є кінцевим отримувачем коштів (криптовалюти).

Заслухавши суддю-доповідача; власників майна та їх представника, які підтримали апеляційну скргу; прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на те, що на теперешній час відпала необхідність у накладенні арешту на вилучене майно; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 404 КПК України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя, не звернувши уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст.171 КПК, прийшов до помилкового висновку, що вказане в клопотанні майно відповідає критеріям визначеним в ч.1 ст.98 КПК, фактично продублював непереконливі доводи клопотання про підстави накладення арешту на майно та безпідставно задовольнив клопотання слідчого.

Дане рішення слідчого судді не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження та клопотання слідчого встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000869 від 22.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування було встановленого 22.06.2023 до відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: с.Бурни, Обухівського району, Київської області, м.т. НОМЕР_1 яка просить прийняти міри до невстановленої особи, яка 21.06.2023 року шахрайським шляхом з використанням електронно-обчислювального приладу заволоділа грошовими коштами з банківської картки MONOBANK НОМЕР_2 в розмірі 160000 грн.ЖЕО № 13962

22.06.2023 року, у період часу з 15 год 54 хв. по 18 год 25 хв., проведено огляд місця події: об`єктом огляду було приміщення «Райффайзен банк аваль», яке розташована за адресою: м. Одеса вул. Велика Арнаутська 72/74. Оглядом місця події було приміщення банку, а саме коридор в якому було встановлено трьох осіб які добровільно погодились показати та видати свої особисті речі: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час огляду у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено: банківські картки у кількості 8 штук: картка МТВ BANK № НОМЕР_3 , картка Raiffeisen Bank № НОМЕР_4 ; картка Raiffeisen Bank № НОМЕР_5 ; картка Таскомбанк № НОМЕР_6 , картка А-банк № НОМЕР_7 , картка Акордбанк № НОМЕР_8 , картка ОТР банк № НОМЕР_9 , картка А-банк № НОМЕР_10 , які було упаковано та опечатано у сейф-пакет НПУ № PSP 0015488 та скріплено підписами понятих. Також, в ході огляду було виявлено 3 банківські квитанції про зняття грошових коштів, які було упаковано та опечатано у сейф-пакет НПУ № PSP 1221878 та скріплено підписами понятих, також було виявлено мобільний телефон марки «Iphone 11» у корпусі чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_11 ІМЕІ 2: НОМЕР_12 номер НОМЕР_13 , який було упаковано та опечатано у сейф-пакет НПУ № WAR 15 52261 та скріплено підписами понятих.

Під час огляду у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено: банківські картки у кількості 19 штук, а саме: картка Raiffeisen Bank № НОМЕР_14 , картка Таском банк № 5366-3953- 4004-3836, картка МТВ банку № НОМЕР_15 , картка А-банк № НОМЕР_16 , картка ОТР банк № НОМЕР_17 , картка А-банк НОМЕР_18 , картка УКРГАЗ банк № НОМЕР_19 , картка А-банк № НОМЕР_20 , картка ОТР банк НОМЕР_21 , картка ПУМБ № НОМЕР_22 , картка МТВ банк № 5351-2421-0061- 8679, картка Альфа банк № НОМЕР_23 , картка Акорд банк № 5167- 6196-0027-1931, картка МТВ банк № НОМЕР_24 , картка УКРГАЗ банк № НОМЕР_25 , картка Таском банк № НОМЕР_26 , картка Таском банк № НОМЕР_27 , картка Приват банк № 4627- 0551-1032-9777, картка ПУМБ банк № НОМЕР_28 , які було упаковано та опечатано у сейф-пакет НПУ PSP 0015487 та скріплено підписами понятих, також в ході огляду було виявлено 382 (триста вісімдесят дві) купюри номиналом 500 гривень та 4 (чотири) купюри номиналом 100 грн, загальна сума 191400 гривень, які було упаковано та опечатано у сейф- пакет НПУ WAR 1552258 та скріплено підписами понятих, було виявлено: 5 банківських квитанцій про зняття грошових коштів та 1 аркуш формату А4 із чорновими записами, які було упаковано та опечатано у сейф-пакет НПУ PSP 1221879 та скріплено підписами понятих, також в ході огляду було виявлено мобільний телефон марки «Iphone 8» у корпусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_29 з карткою МТС НОМЕР_30 , який було упаковано та опечатано у сейф-пакет НПУ PSP 1221881 та скріплено підписами понятих.

Під час огляду ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було виявлено 12 банківських карток, а саме: картка Raiffeisen Bank № 4149- 5001-1834-0655, картка Raiffeisen Bank № НОМЕР_31 , картка Альфа банк № НОМЕР_32 , картка МТВ банк № 4260-4600-0017- 6241, картка ОТР банк № НОМЕР_33 , картка ОТР банк № 5309- 2127-3238-7343, картка Таском банк № НОМЕР_34 , картка Акорд банк № НОМЕР_35 , картка МТВ банк № НОМЕР_36 , картка Приват банк № НОМЕР_37 , картка ПУМБ банк № НОМЕР_38 , картка НОМЕР_39 , які було упаковано та опечатано у сейф-пакет НПУ PSP 0015486 та скріплено підписами понятих, також було виявлено мобільний телефон марки «Iphone 10» у корпусі білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_40 з карткою КИЕВСТАР НОМЕР_41 , який було упаковано та опечатано у сейф-пакет НПУ PSP 1221880 та скріплено підписами понятих.

23.06.2023 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене у ОСОБА_15 .. ОСОБА_9 та ОСОБА_12 майно, яке зазначено у клопотанні, посилаючись на необхідність збереження речових доказів, а також задля попередження відчуження цього майна.

Апеляційний суд констатує, що ініціювання слідчим та прокурором питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні прокурора або слідчого та відповідати вимогам закону. Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

За змістом ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що посилання, як слідчого у клопотанні, так і слідчого судді в оскарженій ухвалі на те, що є достатні підстави вважати, що вилучене у ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 майно, що було вилучене під час огляду місця події є речовими доказами, оскільки можуть бути об`єктом вчинення злочину та можуть бути відчужені або знищені, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та не підтверджуються доказами, долученими до клопотання слідчого.

Згідно матеріалів кримінального провадження №0000869 від 22.06.2023 року, долучених до клопотання слідчого, вказане кримінальне провадження зареєстроване взагалі не містить жодних обставин, які б вказували на причетність як зазначених вище осіб, так і вилученого в них майна до обставин, відомості про яке внесено до ЄРДР.

При цьому, саме клопотання містить лише зазначення про факт добровільногоо надання ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 банківських карток, грошових коштів та мобільних телефонів, без зазначення яким чином вказані речі були встановлені органом досудового розслідування як докази шахрайського заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 , та яким чином вказані речі мають відношення до кримінального провадження.

Представником власників майна слідчому судді були надані документи, відповідно до яких ОСОБА_15 зареєстрований на криптобіржі та на законних підставах здійснює операції з продажу криптовалю, що підтверджує походження грошових коштів, які були вилучені, та які знаходяться на рахунках останнього.

Матеріали кримінального провадження не містять також даних, що будь-кому із власників майна повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні.

Натомість, преставником власників майна апеляційному суду надано копії матеріалів кримінального провадження №0000869 від 22.06.2023, відповідно до яких органом досудового розслідування отримано відповіднь від Департаменту кіберполіції Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області НПУ від 24.07.2023 року, згідної якої встановлено отримувача коштів - ОСОБА_16 , який за своїм акаунтом на крипто-біржі «Binance» 21.06.2023 року придбав крипто-валюту трьома операціями на загальну сумму 160000 грн, а зазначені операції відбулись у проміжок часу, що повністю збігається із часом, коли в потерпілої ОСОБА_13 з її банківської картки було списано кошти на таку ж сумму.

Зазначені обставини підтверджені прокурором в суді апеляційної інстанції, який погодився з тим, що з огляду на отриману органом досудового розслідування інформацію, підстав у накладенні арешту на вилучене у ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 майно на теперішній час відсутні.

Беручи до уваги досліджені судом матеріали кримінального провадження за клопотанням слідчого, апеляційним судом встановлено, що на момент звернення слідчим з клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 до слідчого судді, вони не містили будь-яких доказів, які б вказували на те, що вилучене в них майно, має відношення до предмету доказування в даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям визначеним у ст.ст. 98, 168, 170 КПК, що в подальшому було підтверджено проведеними в ході досудового розслідування і долученими представником власників майна додатковими доказами, отриманими в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000869.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор не довів факту існування підстав для застосування до належного ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 майна, обмежувальних заходів.

З урахуванням наведеного, покладені в основу оскаржуваної ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, апеляційний суд визнає необґрунтованими, а ухвалу слідчого судді такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, яка в свою чергу, по суті, дублює клопотання слідчого, та не містить жодних об`єктивних обґрунтувань на користь наявності обґрунтованих підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга представників власника майна підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з прийняттям нової ухвали, у відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК, про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2023 року, якою у кримінальному провадженні 0000869 від 22 червня 2023 року за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, накладено арешт на майно, вилучене 22.06.2023 року, в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про арешт майна у кримінальному провадженні 0000869 від 22 червня 2023 року за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно, вилучене 22.06.2023 року, в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4