Справа № 136/1265/23
провадження №1-кп/136/60/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, обвинувальний акт та Угоду про визнання винуватості від 11.07.2023, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000212 від 16.06.2023, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розлученого, проживає у незареєстрованому шлюбі, непрацюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про заборону вирощування конопель та кримінальну відповідальність за вищевказані діяння, на городі, що розташований на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке належить його матері - ОСОБА_7 та у якому він зареєстрований та постійно проживає, вирішив серед рядків кукурудзи незаконно посіяти насіння рослин коноплі для їх подальшого вирощування та використання у власних потребах.

У подальшому ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне вирощування рослин коноплі, в порушення вимог ст. ст. 2, 7, 12, 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 (в редакції зі змінами від 23.12.2015), якими встановлено правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, ігноруючи вимоги ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» (в редакції зі змінами від 01.09.2001), а також відповідно до списку № 3 - особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено таблиці № 1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 (в редакції зі змінами від 16.05.2018), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на земельній ділянці, в домоволодінні де проживає та яке розташоване в АДРЕСА_1 , у травні 2023 року (точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено), не маючи на те відповідної ліцензії, серед рядків із кукурудзою посіяв рослини коноплі.

Після того, як рослини коноплі виросли, ОСОБА_3 їх не вирвав, а навпаки діючи умисно, в період часу з травня 2023 року по 22.06.2023 виконував злочинні дії, спрямовані на незаконне вирощування вказаних рослин роду коноплі, які виразились в догляді за вказаними рослинами коноплі, шляхом обсапування від бур`яну, щоб ті краще зростали та прорихленням землі, з метою доведення рослин до стадії дозрівання для подальшого власного використання без мети збуту.

У подальшому, працівниками ВП № 4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області 22.06.2023 під час проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 19.06.2022 у справі № 136/1076/23, у домоволодінні, у якому проживає ОСОБА_3 , що розташоване по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці домоволодіння, на грядці з-поміж зростаючих культурних рослин кукурудзи виявлено та вилучено незаконний посів рослин, за зовнішніми ознаками схожими на коноплі, в кількості 72 рослин, які згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/11620-НЗПРАП від 28.06.2023 мають ботанічні ознаки рослин роду Коноплі, містять психоактивну речовину - тетрагідроканабінол та є рослинами роду Коноплі, що відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Такі умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч.2 ст.310 КК України, як незаконне вирощування коноплі в кількості п`ятдесят і більше рослин.

Разом з обвинувальним актом до суду подано Угоду про визнання винуватості від 11.07.2023 укладену між прокурором Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_6 , згідно умов якої прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 310 КК України. Обвинувачений у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке повинен понести обвинувачений, а саме: у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання з випробуванням. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому в присутності захисника.

У підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження просили суд затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості.

Судом було роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, згідно з ст. 473 КПК України.

Сторони кримінального провадження наполягали на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд, розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 310 КК України, у відповідності до положень статті 12 КК України, належить до тяжких злочинів.

Потерпілого у даному кримінальному провадженні не має.

У судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за обставин вказаних в обвинувальному акті, запевнив, що спроможний реально виконати умови угоди.

Судом встановлено, що сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, запевнив, що спроможний реально виконати умови угоди, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги об`єктивно встановлені обставини, які підтверджені доказами, що оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд вважає, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, а саме: незаконне вирощування коноплі в кількості п`ятдесят і більше рослин, а отже його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.310 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні одну неповнолітню дитину; за відомостями органу місцевого самоврядування характеризується задовільно; на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд вважає, що покарання, яке узгоджено сторонами угоди, відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, наявні пом`якшуючі покарання обставини, воно є обґрунтованим, відповідає меті покарання, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні, отож укладена між сторонами угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами цієї угоди виду та міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.

Також судом встановлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались запобіжні заходи.

Керуючись ст.ст. 65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 від 16.06.2023.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки на протязі іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази у кримінальному провадженні - 72 стебла рослинного походження зеленого кольору із роду Коноплі, - знищити.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні експертизи у сумі 3 585 (три тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 00 коп.

Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Світлана ШПОРТУН