Справа № 367/4076/23
Провадження №1-кс/367/794/2023
УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

01.08.2023 року в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 передана заява ОСОБА_3 про відвід судді слідчого ОСОБА_4 , а саме має сумнів в безсторонності судді. Заявлений відвід ОСОБА_3 обґрунтувала тим, що має сумнів в безсторонності судді. Зазначила в заяві, що виходячи з упереджених, односторонніх тверджень не підкріплених фактами та логікою в тексті ухвал судді від 13.06.2023р. № 367/4076/23 про обшук, викликають сумнів в безсторонності судді під час розгляду клопотань.

Враховуючи вимоги статті 28 КПК України щодо розумних строків судового розгляду, те, що чинним КПК України не передбачена обов`язкова участь учасників кримінального провадження при розгляді заяви про відвід, суд вважає, що неявка учасників процесу, які мали бути заінтересованими бути присутніми під час судового розгляду вказаної заяви, не перешкоджає проведенню такого розгляду без їх участі.

Судом встановлено, що у провадженні слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_4 , перебуває клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів. ОСОБА_3 подала заяву про відвід судді ОСОБА_4 , оскільки має сумнів в безсторонності судді по справі 367/4076/2023.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, зокрема, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно із ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим. Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Згідно статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

В силу змісту статті 6 Конвенцією «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими Резолюцією №2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 pоку визнається як основоположний принцип надання в рівній мірі кожній особі права на розгляд її справи, що пов`язана зі встановленням її прав та обов`язків, а також з питанням її винуватості у скоєнні кримінального злочину, незалежним судом, на засадах справедливості та безсторонності, на відкритому судовому засіданні у встановленому законом порядку, беручи до уваги те, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві, нижченаведені принципи мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів. Вони адресовані суддям для використання як інструкції, а також судовим органам для використання як базових принципів регламентації поведінки суддів. Крім того, вони покликані сприяти кращому розумінню та підтримці здійснення правосуддя з боку представників виконавчої та законодавчої влади, адвокатів та суспільства в цілому.

Згідно п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58).

Посилання заявника з мотивів зазначених в клопотанні відносно відводу судді ОСОБА_4 ,, не може бути підставою для відводу судді, оскільки не свідчить про упередженість судді у даному кримінальному провадженні, а прийняті суддею процесуальні рішення не є підставою для відводу.

Враховуючи викладене, судом не встановлено обставин, передбачених ст. 75 КПК України, що виключають участь слідчого судді ОСОБА_4 у розгляді клопотань по кримінальній справі у зв`язку з чим у задоволенні відводу судді ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1