В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000012 від 17 січня 2023 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Жмеринка Вінницької області, громадянки України, без освіти, незаміжньої (на утриманні шестеро неповнолітніх дітей), непрацюючої, мешканки АДРЕСА_1 , раніше несудимої, по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 309 КК України,

також за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення та юридична кваліфікація встановлених обставин

Обвинувачена ОСОБА_3 20 січня 2023 року у невстановлених досудовим слідством осіб та при невстановлених досудовим слідством обставинах без мети збуту незаконно придбала та зберігала психотропну речовину амфетамін за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 .

У подальшому, 15 лютого 2023 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 , під час якого виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору масою 6,4093 г, в якому містилась психотропна речовина, обіг якої обмежено, амфетамін масою 4,5371 г, що є великим розміром, який обвинувачена ОСОБА_3 незаконно зберігала без мети збуту.

Своїми діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений частиною другою статті 309 КК України незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах.

Досліджені судом докази

У вчиненому злочині, передбаченому частиною другою статті 309 КК України, обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні винною себе визнає повністю, погоджується надати показання.

Прокурор просить розглянути кримінальне провадження відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, з чим погодились інші учасники процесу.

Оскільки обвинувачена повністю визнає свою вину, погоджується з кваліфікацією вчиненого нею діяння, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, з чим погодились прокурор та захисник, суд у відповідності із частиною третьою статті 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченої у його вчиненні. При цьому суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, суд визначає такий обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та встановлює такий порядок їх дослідження : допит обвинуваченої, дослідження матеріалів досудового розслідування щодо речових доказів та процесуальних витрат, а також матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні надає показання, що в січні 2023 року біля сміттєвих баків побачила пачку від цигарок «Вінстон», яку підняла і виявила всередині порошкоподібну речовину білого кольору. Зрозуміла, що це амфетамін. Психотропну речовину зберігала для себе, для угамування болісних проявів після проведеної операції. У вчиненому розкаюється, просить її суворо не карати.

З матеріалів кримінального провадження видно, що:

- витягом з ЄРДР від 16 січня 2023 року зареєстровано рапорт оперуповноваженого СКП Жмеринського РВП про зберігання місцевим жителем по місцю проживання коноплі (а.с.32);

- довідкою про вартість експертизи психотропних речовин встановлено витрати на залучення експерта в сумі 1887,8 грн (а.с.46);

- постановою від 25 лютого 2023 року визнано та приєднано до кримінального провадження речові докази порошкоподібну речовину, вилучену в ході обшуку житла ОСОБА_3 , загальною масою 6,4093 г, у складі якої міститься психотропна речовина амфетамін масою 4,5371 г (а.с.47);

- супровідним листом та квитанцією передано речові докази на зберігання (а.с.48-49).

Відомості щодо особи обвинуваченої

Особа обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується фотокопією її закордонного паспорта серії НОМЕР_1 (а.с.34).

З довідки від 24 січня 2023 року видно, що ОСОБА_3 раніше несудима (а.с.33).

З фотокопій посвідчення багатодітної матері та свідоцтв про народження видно, що ОСОБА_3 є матір`ю шістьох неповнолітніх дітей (а.с.38-45).

Відповідно до довідок № 41 та № 33 від 17 січня 2023 року Жмеринської ЦРЛ обвинувачена ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за лікуванням останніх п`ять років не зверталась (а.с.35-36).

Згідно з характеристикою № 8 від 17 січня 2023 року голови квартального комітету «Постройки», ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_1 , за час проживання скарг на неї не надходило (а.с.37).

Відповідно до довідки № 11 голови квартального комітету «Кавказ» від 29 травня 2023 року склад сім`ї ОСОБА_3 шестеро неповнолітніх дітей, з сусідами живе добре, скарг на неї не поступало (а.с.50).

Відповідно до висновку органу пробації від 28 квітня 2023 року, виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 без позбавлення волі можливе та не становить небезпеки для суспільства (а.с.22-25).

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

Обставинами, які у відповідності із статтею 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, наявність шістьох неповнолітніх дітей, а також те, що обвинувачена раніше несудима та характеризується позитивно.

Обставин, які у відповідності із статтею 67 цього ж Кодексу обтяжують покарання, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином; обставини, що пом`якшують покарання та особу винної, що покарання є заходом примусу, який застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, і яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого; виходячи з принципів індивідуалізації, розумності покарання з метою попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Водночас суд враховує, що санкцією частини другої статті 309 КК України передбачене покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

Суд вважає, що виходячи з принципу справедливості покарання, суд має застосувати більш суворий вид покарання серед передбачених за скоєний злочин лише тоді, коли менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

У справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 року) та у справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти росії» (пункт 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав: «Для того щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Приймаючи до уваги вказані вище обставини, що враховані судом при розгляді судового провадження, суд вважає, що призначення покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк два роки, як про це просить прокурор, є диспропорційним, тобто не спрямованим на досягнення легітимної мети та не співмірним з нею, а також неадекватним, тобто несправедливим.

Водночас, призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в умовах звільнення від його відбування з випробуванням іспитовим строком, як про це просить захисник, на думку суду також не буде сприяти виправленню засудженої та приватної превенції. Оскільки диспозиція частини другої статті 309 КК України передбачає не тільки позбавлення волі, але ще й штраф.

При цьому суд констатує, що звільнення від відбування покарання з випробуванням має умовний характер. Призначений захід примусу хоча й не застосовується, однак у перспективі особа звільняється від його відбування, якщо виконає встановлені судом обов`язки протягом іспитового строку. Натомість покарання у виді штрафу вичерпується необхідністю сплати грошового стягнення і не передбачає покладення на засудженого будь-яких додаткових обов`язків, заборон чи обмежень.

Покарання у виді штрафу в разі його повного та своєчасного виконання має сприятливіші для особи правові наслідки, оскільки погашення судимості, на відміну від випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням, не пов`язується з виконанням засудженим будь-яких додаткових умов, невиконання яких (або ж вчинення нового кримінального правопорушення) може мати наслідком реальне відбування покарання.

Тому суд, з урахуванням викладених вище позитивних для обвинуваченої моментів, вважає доцільним призначити їй покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів у виді мінімального штрафу, передбаченого інкримінованою їй частиною другою статті 309 КК України.

Саме таке покарання буде відповідати принципу індивідуалізації покарання, відповідно до якого суд, на основі оцінки ряду вказаних вище загальних і спеціальних критеріїв, зазначених у законі, визначає особі, яка вчинила злочин, справедливу міру покарання, спрямовану на досягнення цілей виправлення засудженого і приватної превенції.

При призначенні покарання суд також бере до уваги висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства.

Мотиви ухвалення інших процесуальних рішень

Суд вважає, що речові докази слід знищити, з обвинуваченої у відповідності з вимогами статті 124 КПК України слід стягнути судові витрати на залучення експерта при проведенні судової експертизи.

Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись статтями 370, 371, 374, 394 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 309 КК України і обрати їй покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Речові докази, які знаходяться у Жмеринському РВП : порошкоподібну речовину, вилучену в ході обшуку житла ОСОБА_3 , загальною масою 6,4093 г, у складі якої міститься психотропна речовина амфетамін масою 4,5371 г, знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта при проведенні судової експертизи психотропних речовин в сумі 1888 (одна тисяча вісімсот вісімдесят вісім) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнане судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження можуть у суді отримати копію вироку.

Головуючий суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ