Справа № 143/612/23
Провадження №11-кп/801/860/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.07.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст.307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.317, ч.2 ст. 317 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.07.2023 року клопотання начальника Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку застосування раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Погребище Вінницької області, жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 вересня 2023 року включно.

Визначено заставу в розмірі 107360 (сто сім триста шістдесят) грн. 00 коп., після внесення якої обвинувачений ОСОБА_7 звільняється з-під варти під заставу.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали, як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений ОСОБА_7 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Покладено на ОСОБА_7 у разі внесення застави обов`язки: прибувати на перші виклики до суду; не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками та іншими співучасниками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжній захід у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.07.2023 скасувати, визначити суму застави для обвинуваченого ОСОБА_7 в розмірі 53 680 грн., обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час із забороною покидати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , - в період часу з 22 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що прокурором у клопотаннi про продовження запобіжного заходу необгрунтовано продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість запобігання цим ризикам, як це передбачено п.6 ч.1ст. 184 КПК України.

Захисник звертає увагу на те, що станом на день звернення прокурора з даним клопотанням до Погребищенського районного суду Вінницької області досудове розслідування в кримінальному провадженні, в якому обвинувачується ОСОБА_7 було завершене, а обвинувальний акт скеровано до суду, тобто станом на 30.06.2023 року усі ризики, на які звертає свою увагу сторона обвинувачення, були практично відсутні.

Крім того, ОСОБА_7 проживає з 2009 року у цивільному шлюбі з ОСОБА_10 , має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_11 , 2010 року народження, батьків пенсіонерів: матір - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується позитивно.

Зазначена сума застави є непiдйомною, що робить для ОСОБА_7 , який ніде не працює, не має постійного заробітку, запобіжний захід у вигляді застави неспіврозмірним його матеріальному становищу.

На думку захисника, продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим, так як відсутні будь-які умови та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, як підстави для застосування такого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, частинами 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, частинами 1, 2 ст. 317 КК.

Кримінальне провадження № 0000050, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, частинами 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, частинами 1, 2 ст. 317 КК України та по обвинуваченню ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (справа №143/612/23) обєднано з кримінальним провадженням № 0000168, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України ( справа №143/945/22).

Обвинувальний акт у обєднаному кримінальному провадженні № 0000050 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, частинами 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, частинами 1, 2 ст. 317 КК перебуває на розгляді у суді першої інстанції.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то вони є безпідставними з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Як убачається з рішення суду першої інстанції, суд, вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, у нього відсутні соціально-стримуючі звязки, він офіційно непрацевлаштований, звернув увагу на те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, зокрема те, що обвинувачений з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані судом.

Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Доводи захисника щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби , колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки встановлені дані про особу обвинуваченого самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що вказаний запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

При цьому, наявність постійного місця проживання, де обвинувачений може перебувати під домашнім арештом, батьків похилого віку не утворює жодного морального запобіжника при обранні ОСОБА_7 моделі поведінки, а відтак нездатне перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Наразі фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, який згідно пред`явленого обвинувачення пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, вказують на обґрунтованість продовження судом саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Твердження захисника ОСОБА_6 щодо розміру застави, який на його думку є завищеним та непомірним для обвинуваченого, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Приймаючи рішення про визначення розміру застави, суддя з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, прийняв до уваги доводи сторони захисту щодо особи обвинувпченого та визначив розмір застави, який на думку суду апеляційної інстанції є співмірним кримінальним правопорушенням, у вчиненні яких обвинувачується останній.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що розмір застави, згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.

Тому визначення меншого розміру застави в даному випадку буде нівелювати інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд визначив розмір застави обвинуваченому у розмірі 107 360 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Підстави для скасування ухвали Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.07.2023 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.07.2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4