ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2329/23 Справа № 183/4844/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052,за апеляційною скаргою прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Куп`янську Харківської області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 111-1 КК України у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, строком на 10 років.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, не оскаржуючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченої, зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що судом при призначенні обвинуваченій покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю строком на 10 років в резолютивній частині вироку зазначено про застосування невиправдано вузьких обмежень, що не позбавляють останню права займати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, за межами сфери освіти. Таким, чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, у сфері охорони здоров`я, строком на 10 років, без конфіскації майна.

Обвинувачену ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за те, що за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оскаржуються, після незаконного вторгнення на територію України збройних сил російської федерації та окупації території м. Куп`янськ та Куп`янського району Харківської області, тобто після 24.02.2022 року, у громадянки України ОСОБА_7 , виник кримінальний протиправний умисел, направлений на колабораційну діяльність з країною - агресором російською федерацією, а саме на добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

З цією метою ОСОБА_7 з 13.07.2022 року по 06.09.2022 року, більш точний час у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи на території м. Куп`янськ Харківської області, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раніше виниклий кримінальний протиправний умисел, добровільно надала згоду представникам збройних сил рф та «Военно-гражданской администрации Купянского района Харковской области» на призначення на посаду, не пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме на посаду: «Исполняющей обязанности главного специалиста отдела здравоохранения Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области» при окупаційній адміністрації держави-агресора, створеній на тимчасово окупованій території.

ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , добровільно зайняла посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області. Наказом так званого «и.о. главы временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области» від 13.07.2022 року № 334/лс» ОСОБА_7 була призначена на посаду, де виконувала наступні функції: підготовка службової документації керівнику «отдела здравоохранения Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области», формування списків місцевих мешканців м. Куп`янськ та Куп`янського району, які мали потребу у проходженні лікування на території рф, розподіл серед населення гуманітарних ліків, підготовка та надання відповідей на звернення громадян, які зверталися до «отдела здравоохранения Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области».

Вказані дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 111-1 КК України за ознаками колабораційної діяльності, що полягає у добровільному зайнятті громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно- господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав; обвинувачену та її захисника, які, кожен окремо, не заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведеність її вини та правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 111-1 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. ст. 394, 404 КПК України вирок суду у цій частині колегією суддів не переглядається.

Аналізуючи доводи прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченій, колегія суддів вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою ст. 53 цього Кодексу.

Санкцією ч. 3 ст. 111-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Згідно із п. 17 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" в редакції від 06.11.2009 року рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього. Якщо в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК (2341-14) зазначено характер посад або вид діяльності (наприклад, статті 286, 287), рішення про призначення додаткового покарання, наведене в резолютивній частині вироку, повинне відповідати змісту цієї санкції.

Вказане узгоджується з правовою позицією ВСУ викладеною у Постанові від 02.02.2022 року у справі №344/16025/18, якою визначено, що у разі визначення санкцією статті характеру посади або виду діяльності, формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Більш того, покарання має формулюватися таким, чином щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі або займатись такою діяльністю, які за змістом і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, об`єктивна сторона якого була пов`язана із виконанням обвинуваченою трудових обов`язків, що полягали у підготовці службової документації для керівника «отдела здравоохранения Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области», формуванні списків місцевих мешканців м. Куп`янськ та Куп`янського району, які мали потребу у проходженні лікування на території рф, розподілі серед населення гуманітарних ліків, підготовці та надання відповідей на звернення громадян, які зверталися до «отдела здравоохранения Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области».

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, не сформулював зміст резолютивної частини вироку таким чином, аби обвинувачена не мала права обіймати посади або займатись забороненою діяльністю в будь-якій галузі, оскільки застосовані обмеження щодо неможливості обіймати посади в органах державної влади та державного управління місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, стосуються виключно сфери охорони здоров`я, що належить вважати їх невиправданим звуженням.

На переконання колегії суддів, сутність та фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 діяння мають тягнути призначення останній покарання у виді позбавлення права займати посади у будь-яких органах державної влади та державного управління місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, незалежно від сфери їх компетенції.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на те, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання, вирок суду підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нового вироку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, - скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, строком на 10 років.

В іншій частині вирок суду - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченій, прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4