1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7507/23 1-кс/335/2103/2023
17 серпня 2023 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, такого, що має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, такого, що не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 14.09.1999 Заводським РС м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 206 КК України (1960 року), засуджено до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 УК України (1960 року) відстрочити виконання вироку на 1 рік, штраф в розмірі 200 гривень;
2) 02.12.2002 Заводським РС м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 194, ч. 3, ч. 2, ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 263, ст. 69, ст. 70 КК України, засуджений до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднати покарання за вироком Заводського РС м. Запоріжжя від 14.09.1999,та призначити покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок відбування покарання з 04.08.2022; звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 04.10.2005;
3) 30.07.2007 Заводським РС м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, засуджений до 3 років позбавлення волі;
4) 19.10.2010 Заводським РС м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 289 КК України, засуджений до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
5) 26.10.2011 Заводським РС м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 186 КК України, засуджений до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано покарання за вироком Заводського РС м. Запоріжжя від 19.10.2010, та визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців; 18.06.2012 року переглядом вироку Заводським РС м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, засуджено до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано покарання за вироком Заводського РС м. Запоріжжя від 19.10.2010, та визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць; 08.12.2015 звільнено з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
6) 11.10.2016 Василівським РС Запорізької області, за ч. 2 ст. 185, ч. 2
ст. 186, ст. 70 КК України, засуджено до 4 років позбавлення волі; 09.04.2018 звільнено з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
7) 19.02.2020 Кам`янко - Дніпровським РС Запорізької області, за ч. 2 ст. 190 КК України, засуджено до 2 років позбавлення волі;
8) 10.06.2020 Енергодарським РС Запорізької області, за ч. 3 ст. 185 КК України, засуджено до 3 років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання покарання за вироком Кам`янко- Дніпровського РС Запорізької області від 19.02.2020, призначено остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;
9) 19.02.2020 Кам`янко - Дніпровським РС Запорізької області, за ч. 2 ст. 190 КК України, засуджено до 2 років позбавлення волі;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
14.08.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 , про продовження на шістдесят днів строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, пославшись на факти і норми права, викладені у ньому.
Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що не заперечує проти продовження строку тримання під вартою.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , зазначив, що пов`язаний думкою підзахисного, і тому при вирішенні клопотання по суті покладається на розсуд суду.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як свідчать матеріали клопотання, досудовим розслідуванням встановлені обставини, що дають підстави підозрювати, що у період часу з 01.05.2023 року по 16.05.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою у якої не знята та не погашена судимість, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України згідно Указу Президента України введено воєнний стан, знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, через зачинені вхідні двері підвального приміщення вказаного будинку, незаконно проник до нього, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:
- індикатори продавця «Резонанс ИК-110», в кількості 6 шт., вартість якої згідно висновку експерта від 15.06.2023 року, з ПДВ складає 1 800 гривень 00 копійок;
- електричний подрібнювач льоду «Frosty FR-300CD», вартість якої згідно висновку експерта від 15.06.2023 року, з ПДВ складає 725 гривень 30 копійок.
Після чого, ОСОБА_4 досягнувши своєї мети, виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, забравши викрадене майно зник з місця вчинення кримінального правопорушення, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2 525 гривень 30 копійок.
Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Також, 04.06.2023 приблизно о 23:00 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, у якої не знята та не погашена судимість, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України згідно Указу Президента України введено воєнний стан, знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_4 , переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, через незачинені вхідні двері підвального приміщення вказаного будинку, незаконно проник до нього, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:
- паливо в каністрах, а саме: бензин А-95, в кількості 100 літрів, вартість якої згідно висновку експерта від 15.06.2023 року, з ПДВ складає 4 572 гривень 00 копійок;
Після чого, ОСОБА_4 досягнувши своєї мети, виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, забравши викрадене майно зник з місця вчинення кримінального правопорушення, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4 572 гривень 00 копійок.
Крім того, встановлено, що у період часу з 10.05.2023 року по 24.05.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою у якої не знята та не погашена судимість, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України згідно Указу Президента України введено воєнний стан, знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_4 , переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, через зачинені вхідні двері підвального приміщення вказаного будинку, незаконно проник до нього, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме:
- резиновий човен фірми «BARK», модель В-240С, зеленого кольору в чохлі сірого кольору, в кількості 1 шт., вартість якої згідно висновку експерта від 26.06.2023 року, з ПДВ складає 2 490 гривень 70 копійок;
- зимова резина розмір 225/55/R16, в кількості 2 шт., фірми «CONTINENTAL» WinterContact TS 870 P, вартість якої згідно висновку експерта від 26.06.2023 року, з ПДВ складає 2 350 гривень 00 копійок.
Після чого, ОСОБА_4 досягнувши своєї мети, виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, забравши викрадене майно зник з місця вчинення кримінального правопорушення, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4 840 гривень 70 копійок.
Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Раніше, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2023 щодо ОСОБА_11 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах даного кримінального провадження, підставою чого було, в тому числі, наявність обґрунтованої підозри.
На розгляд суду передано кримінальне провадження, де ОСОБА_4 є обвинуваченим, тому суд приходить до висновку, що обґрунтована підозра у причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень продовжує існувати, що підтверджуються результатами слідчих дій, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, до видалення до нарадчої кімнати для ухвалення вироку суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Щодо наявності ризиків.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема:
- документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку;
- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;
- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально;
- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;
- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що вказані у клопотанні ризики можуть бути підставою для застосування до підозрюваного такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким злочином. Ця обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
На виконання вимог ст. 194 КПК України слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.
Слідчий суддя визнає неможливим застосовувати до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу жодна особа не виявила наміру поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Слідчому судді не було надано доказів на підтвердження того, ризики, покладені в основу рішення слідчого судді про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, припинили існування або зменшився ступінь їх небезпеки.
Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, на переконання слідчого судді, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також не усунуть ризиків, існування яких встановлено суддею.
Красномовним для слідчого судді також є і той факт, що обвинувачений не заперечував проти того, щоб залишитись під вартою.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 194, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», з правом звільнення під заставу.
Строк тримання під вартою обчислювати з 17.08.2023 і по 15.10.2023 включно.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до слідчого, прокурора або до суду за першою вимогою;
- утриматися від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 .
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи іншому заставодавцю, відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 13 год. 00 хв. 18.08.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1