Справа № 727/6537/23
Провадження № 1-кп/727/340/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

сторін кримінального судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду № 1 м. Чернівці обвинувальний акт в рамках кримінального провадження за № 000454 від 09.12.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Чернівці з Чернівецької окружної прокуратури на розгляд скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000454 від 09.12.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

За даними реєстру матеріалів досудового розслідування і відповідної розписки ОСОБА_5 вручено копію обвинувального акту.

Справу передано на розгляд судді, в порядку визначеному ст. 35 КПК України.

Відповідно до ухвали суду від 26.06..2023 року справу призначено до розгляду в підготовче засідання.

В засіданні з`ясовано в учасників підготовчого провадження, що угоди між прокурором та обвинуваченим, а також між обвинуваченим і потерпілим про визнання винуватості чи про примирення не укладено. Підстав для закриття або зупинення кримінального провадження немає. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України. Порушень вимог закону, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду не встановлено.

Заслухавши думку прокурора, який вважав, що справа підсудна суду, не заперечував проти її призначення у відкрите судове засідання, з викликом сторін кримінального провадження, думку обвинуваченого, який не заперечував щодо одноособового розгляду кримінального провадження, призначення справи до відкритого судового засіданні та підсудності розгляду справи Шевченківському районному суду м. Чернівці, а також, заслухавши, в його інтересах позицію захисника, суд вважає, що справа підсудна Шевченкеівському районному суду м. Чернівці, та можливим призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України до судового розгляду, одноособово суддею, у відкрите судове засідання, з викликом до нього сторін кримінального судового провадження.

В підготовчому засіданні прокурором ОСОБА_6 заявлено клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Мотивує доводи клопотання тим, що ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України. Посилається в клопотанні на те, що відповідності з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, на даний час існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та які виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і такі, що зумовлені необхідністю запобіганням спробам - переховуватися останнього від суду, як на території України, так і за її межами із урахуванням тяжкості вчиненого злочину та передбаченого у разі засудження суворого покарання; - незаконно впливати на свідків, - вчиняти нові кримінальні правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, відсутності міцних соціальних зв`язків, тяжкості вчиненого особливо тяжкого злочину, того, що раніше ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак, в силу вимог ст. 89 КК України являється не судимим. Просив клопотання задовольнити та в силу положень ч.4 ст. 183 КК України, з огляду на вчинений особливий злочин у сфері обігу наркотичних засобів психотропних речовин і їх аналогів та прекурсорів, просив не визначати обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши доводи прокурора по заявленому клопотанню, думку обвинуваченого, який заперечував проти клопотання прокурора, вважав, що не має підстав впливу на свідків, має не задовільний стан здоров`я, громадська організація де він приймав участь як волонтер готова за нього внести заставу; не заперечував що раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працював, а також вислухав думку захисника ОСОБА_4 , яка підтримала позицію свого підзахисного, також вважаючи, що в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слід відмовити, суд зважає на наступне. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України (справа № 1 28/1-р-2017) від 23.11. 2017 року визначено, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

З огляду на викладене та зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважав, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права. Право на свободу та особисту недоторканність, як і будь-яке інше право, потребує захисту від свавільного обмеження, для чого вимагається періодичний судовий контроль за обмеженням чи позбавленням свободи та особистої недоторканності, що має здійснюватися у визначені законом часові інтервали. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 Кодексу).

Згідно ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців і дана норма закону, регламентується, виключно порядком дій щодо пропозиції сторонам надати свої клопотання, зокрема клопотання сторони обвинуваченого, захисту.

Статтею 183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується, тощо.

Судом встановлено, що 09.12.2022р. до ЄРДР внесено відомості №0000454 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

01.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

27.03.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.05.2023.

25.05.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.06.2023.

Першим заступником керівника Чернівецької обласної прокуратури 21.03.2023 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 01.05.2023.

25.04.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці продовжено строк досудового розслідування до 5 місяців, а саме до 01.07.2023.

12.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

14.06.2023 орган досудового розслідування повідомив стороні захисту про завершення досудового розслідування та надав доступ до матеріалів кримінального провадження.

Законодавцем визначено, щодо обґрунтованості підозри, суд зобов`язаний встановити під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з рішенням ЄСПЛ (за скаргою № 35615/06 від 13.11.2007 року), по справі «Чеботарі проти Молдови», п. 48, «…вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри…». Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі "Чанєв проти України", згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення….. Рішення ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 визначає, що «…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…; передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…». Рішенням, у справі «Москаленко проти України»; визначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено…., є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, ризики, які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу до останнього, на даний час не змінилися. Зокрема, із врахуванням з`ясованих обставин по заявленому клопотанню, матеріалів доданих до клопотання, останньому пред`явлено обгрунтовану підозру у вчиненні вказаного злочину, яка стороною захисту не оскаржувала ся.

На думку суду, наявним є ризики, а саме - переховування ОСОБА_5 від суду; дієвість даного ризику замовлення тяжкістю покарання що загрожує останньому, за вчинення у сфері обігу наркотичних засобів психотропних речовин і їх аналогів та прекурсорів; за що передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, ризик впливу у разі перебування на волі на свідків, які в судовому засіданні безпосередньо допитані не були, натомість адреси місця їх проживання відомі обвинуваченому при ознайомленні з матеріалами завершення досудового розслідування ( при виконанні вимог ст.290 КПК України) та ризик вчинення нового кримінального правопорушення, і даний ризик є дієвим, внаслідок того, що раніше ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу вимог ст. 89 КК України значиться не судимим. Отже, за сукупністю з`ясованих обставин справи, перевірених матеріалів щодо прийняття участі ОСОБА_5 в громадській організації «Вулиця наша», стану його здоров`я, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання вказаних ризиків.

Судом, при цьому, не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість перебування під вартою обвинуваченого за станом здоров`я, з урахуванням того, що обвинуваченому медична допомога надається в умовах ізолятора, відсутності сталих міцних соціальних зв`язків, із урахуванням вимог ст. 178 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , запобіганні вищенаведених ризиків, суд вважає за доцільне застосувати до останнього запобіжний захід, термін дії якого спливає 06.07.2023 року, в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України. Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку суду,прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

Згідно усталеної практики Європейського суду (рішення в справі "Харченко проти України"), при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути розглянута можливість застосування до особи інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно з п.5 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 21, 31 ч.2, 314 -316; 176-178, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000454 від 09.12.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України призначити до судового розгляду, одноособово суддею, у відкрите судове засідання на 06 липня 2023 року на 11.00 год. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Чернівці, про що повідомити сторін кримінального судового провадження.

В судове засідання підлягають виклику: сторона обвинувачення прокурор, сторона захисту захисник ОСОБА_4 , в інтересах обвинуваченого та в судове засідання підлягає конвоюванню в суд з ДУ Чернівецький слідчий ізолятор № 33, через конвойну роту ІТТ ГУНП в Чернівецькій області обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Явку сторін кримінального судового провадження, визнати в судове засідання обов`язковою.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном дії до 60 діб, - до 28 серпня 2023 року, без визначення альтернативного запобіжного заходу застави.

Копію ухвали вручити стороні обвинувачення та стороні захисту.

Ухвала суду підлягає оскарженню до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом семи діб з дня її проголошення.

Ухвалу суду складено і підписано 29.06.2023 року.

Суддя ОСОБА_1