Справа № 473/1620/23
Номер провадження 1-кс/473/376/2023
УХВАЛА

Іменем України

"12" квітня 2023 р. місто Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , учасники процесу: прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська клопотання слідчого, яке погоджено з прокурором в кримінальному провадженні №0000459 за ознаками правопорушень, які передбачено ч.1 ст.309 та ч.1, ч.2 ст.307 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, українець, громадянин України, із середньою освітою, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Вознесенського РУП ГУНП проводиться досудове розслідування в провадженні №0000459.

Як вказано в клопотанні слідчого 16.07.2022 року за фактом незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів (психотропних речовин) відомості внесені до ЄРДР за №0000459 за ч.2 ст.307 КК України.

Постановою слідчого від 06.02.2023 року кримінальне провадження №0000459 перекваліфіковано із ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.307 КК України.

Відомості за фактом повторного незаконного збуту наркотичних засобів ОСОБА_5 14.02.2023 року внесено до ЄРДР за №0000140 за ч.2 ст.307 КК України.

Відомості за фактом виявлення в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 наркотичних засобів 14.02.2023 року внесені до ЄРДР за №0000142 за ч.1 ст.309 КК України.

Постановою прокурора від 14.02.2023 року кримінальні провадження №0000459, №0000140, №0000142 об`єднані в одне провадження №0000459.

16.02.2023 року слідчим суддею ОСОБА_7 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.04.2023 року із визначенням застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 107360 грн.

20.02.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.1 ст.309, ч.1, ч.2 ст.307 КК України.

10 квітня 2023 року в провадженні №0000459 слідчому судді надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою підозрюваному ОСОБА_5 , строк дії якого закінчується 14 квітня 2023 року, так як завершити досудове розслідування до вказаного строку не можливо.

В судовому засіданні 12 квітня 2023 року стороною обвинувачення надано постанову прокурора про продовження строків слідства до 14 травня 2023 року.

В клопотанні слідчий вказав, що з огляду на наявність ризиків, що передбачені ст.177 КПК України (переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду; впливати на свідків, ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення) існують підстави для продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки до закінчення строку запобіжного заходу не можливо завершити слідство через потребу проведення ряду слідчих дій.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, вказавши, що період тримання під ватрою слід продовжити в межах строків досудового слідства, оскільки необхідно ще провести певні слідчі дії, зокрема розсекретити ухвали слідчого судді апеляційного суду, здійснити тимчасові доступи, змінити повідомлену підозру, виконати вимоги ст.290 КПК України та розглянути можливі клопотання, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Прокурор зазначив, що інші запобіжні заходи, в тому числі і домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Слідчий вказав, що після ухвали слідчого судді про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою свідки повторно не допитувалися та обставин про вплив на них з боку підозрюваного - слідству не повідомляли.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти продовження відносно підозрюваного запобіжного засобу у виді тримання під вартою.

Захисник надав документи, які підтверджують факт наявності у дружини підозрюваного житла та її заяву про згоду на перебування ОСОБА_5 під час домашнього арешту у вказаному житлі.

Також захисник вказав, що на його думку, матеріали провадження свідчать про те, що сторона обвинувачення створила умови для кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.307 КК України, хоча вже після першого епізоду було достатньо даних для того, щоб повідомити ОСОБА_5 про підозру за ч.1 ст.307 КК України.

Захисник просив врахувати той факт, що ОСОБА_5 має родину, постійне місце проживання, раніше не судимий, тому такий запобіжний захід як домашній арешт утримає його від порушення вимог чинного КПК в частині ризиків, вказаних стороною обвинувачення.

Вирішуючи клопотання слідчого слідчий суддя враховує, що відповідно до ст.199 КПК України : «1. Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

3. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

4. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

5. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою».

Статтею 184 КПК України визначено, що: «1. Клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування і повинно містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів».

В ухвалі слідчого судді від 16 лютого 2023 року слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, які передбачені ч.1 п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, тобто 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.184 КПК України в клопотання сторони обвинувачення наведено зміст підозри, про яку повідомлено ОСОБА_5 за ч.1 та ч.2 ст.307 КК України (зміст підозри за ч.1 ст.309 КК України в клопотанні слідчим не вказано), а також вказано про докази, на яких така підозра ґрунтується, зокрема є посилання на результати проведення гласних та негласних слідчих дій (протокол обшуку за місцем проживання підозрюваного, протоколи допиту свідків, а також результати проведених негласних слідчих дій).

Доказів необґрунтованості підозри слідчому судді сторони не надали. Не згода сторони захисту із кваліфікацією дій підозрюваного ОСОБА_5 - не свідчить про необґрунтованість підозри на даному етапі слідства, оскільки в п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» від 13.11.07 р. Європейський Суд з прав людини зазначив, що: «для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Щодо ризиків, то з переліку тих, що вже встановлені слідчим суддею при обранні ОСОБА_5 16 лютого 2023 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено, що не зменшився ризик переховування підозрюваного від суду з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, що передбачені ч.1 та ч.2 ст.307 КК України.

Тоді як стороною обвинувачення не доведеного того, що не зменшилися ризики впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Так з наданих слідчому судді матеріалів провадження вбачається, що свідки вже під час слідства допитані, що виключає вплив на них, до того ж стосовно свідка ОСОБА_8 застосовані заходи безпеки. Інші ж свідки не були свідками вчинення правопорушення, а є понятими та одна свідок є донькою підозрюваного. Доказів про спроби впливу на свідків - сторона обвинувачення не надала.

Щодо вчинення інших кримінальних правопорушень - то цей ризик не ґрунтується на матеріалах провадження, оскільки як вбачається з даних про особу ОСОБА_5 - він ніколи до кримінальної відповідальності не притягувався (що має враховуватися слідчим суддею відповідно до п.8 ч.1 ст.178 КПК України) та згідно із вимогами п.10 ч.1 ст.178 КПК України стороною обвинувачення не надано доказів того, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Слідчим та прокурором не обґрунтовано та не доведено того, що слідчі дії, які вчиняються та які необхідно вчинити в подальшому, не можливо здійснити без тримання підозрюваного під вартою. А сама по собі необхідність вчинення ряду слідчих дій не виправдовує тримання підозрюваного під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади). поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення від 23 вересня 2008 р. у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п.76).

Тяжкість підори, про яку повідомлено ОСОБА_5 , свідчить про існування ризику переховування підозрюваного від слідства та суду. Проте прокурор та слідчий не довели, що обставини провадження виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, як те передбачено ч.5 ст.199 КПК України.

Як зазначено в Рішенні Європейського суду з прав людини «Клішин проти України» від 23.02.2012 року підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.

П.114 Рішення ЄСПЛ у справі «Темченко проти України» від 16/10/2015 року передбачає, що тривале існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою умовою законності продовжуваного тримання під вартою, але із закінченням певного періоду часу такої підозри вже недостатньо.

Із усіх ризиків, які визначені ст.177 КПК України, існує лише ризик переховування ОСОБА_5 від слідства та суду з огляду на тяжкість підозри, проте його можна уникнути шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, пунктом 21 Рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України» від 12 лютого 2015 року визначено, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Слідчим суддею в ході розгляду провадження під час вирішення клопотання про продовження запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 встановлено лише один із ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від слідства та суду.

Проте не доведено того, що вказаному ризику не можливо запобігти шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Так, даних про те, що підозрюваний переховувався від слідства чи суду - матеріали справи не містять та стороною обвинувачення такі докази надані не були.

ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання та житло, родину, неповнолітню дитину. Підозрюваний висловив намір співпрацювати із слідством. Характер підозри, про яку він повідомлений свідчить про те, що така підозра містить три епізоди та не стосується особливо тяжких чи насильницьких злочинів.

З огляду на обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_5 , доведеність одного з ризиків, а також з огляду на дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що встановленому ризику можна запобігти шляхом застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, в даному випадку цілодобового домашнього арешту.

Так згідно із ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.1 ст.309, ч.1 та ч.2 ст.307 КК України, які передбачає покарання у вигляді позбавленні волі, що допускає застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Окрім того, згідно із рішенням ЄСПЛ від 4 липня 2019 року у справі «Корбан проти України», а саме п.138 визначено, що: «138. … домашній арешт вважається з огляду на його рівень та суворість позбавленням волі у розумінні цього положення».

Законність права користування житлом, де проживає ОСОБА_5 була підтверджена в судовому засіданні та окрім цього адреса вказаного житла вказана як місце проживання підозрюваного в клопотанні слідчого. При цьому КПК України житло визначено як будь-яке приміщення, що перебуває в постійному чи тимчасовому володінні особи незалежно від його призначення і правового статусу та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також усі складові такого приміщення (ч.2 ст.233 КПК).

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 199, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого, яке погоджено з прокурором, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 14 травня 2023 року за адресою АДРЕСА_2 .

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 не залишати житло, де він перебуватиме під домашнім арештом, - цілодобово, прибувати за кожною вимогою до слідчого та прокурора, утримуватися від спілкування з особами, які мають статус свідків в даному кримінальному провадженні.

На підставі ч.3 ст.202 КПК України звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена на підставі п.2 та п.4 ч.1 ст.309 КПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1