Справа № 164/1146/22 Провадження №11-сс/802/407/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представників власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 21 жовтня 2022 року про часткове накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000071),
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 21 жовтня 2022 року частково задоволено клопотання прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, а саме бухгалтерські документи на різних осіб (суб`єктів господарювання); копію ТТН ліс № 940525 від 03 жовтня 2022 року на 1 арк.; копії та оригінали особистих документів ОСОБА_11 на 15 арк.; 2 блокноти із записами та написами на титульних сторінках Digital Technology та Notebook; 4 банківські пластикові карти зеленого кольору АТ КБ «ПриватБанк» (ключі рахунку) з останніми цифрами: ….8843, ….4502, ….8956, ….4527; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A12», чорного кольору, з силіконовим чохлом чорного кольору із 2 сім-картами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ); 3 свідоцтва про реєстрацію трьох транспортних засобів серії НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , РСА 756150; сервер з камер відеоспостереження марки «Hikvision № D 31412098» чорного кольору; транспортний засіб марки «ЗИЛ-131», н.з. НОМЕР_7 , із завантаженою лісодеревиною породи сосна 145 колод, лісодеревину (кругляк) сироростучу та сухостійну різних порід, а також лісопродукцію (палетну заготовку) згідно відомостей переліку наявної деревини на 13 арк., яке виявлено та вилучено під час проведення обшуку об`єктів нерухомого та рухомого майна (у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах, транспортних засобах) за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000071, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 1 ст. 358 КК України.

В поданій апеляційній скарзі представника власники майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Посилаються на те, що ОСОБА_9 є фізичною особою-підприємцем, його діяльність пов`язана з лісопильним та стругальним виробництвом, а також з оптовою торгівлею деревиною, при цьому ОСОБА_9 здійснює свою діяльність відкрито та законно. Вказує на те, що жодних законних обставин, які б давали підстави для накладення арешту на майно і доводили застосування такого заходу забезпечення, прокурором не доведено. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою відмовити в задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати рішення слідчого судді та відмовити в накладенні арешту на майно, прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги і просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом вимог п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арештом майна згідно приписів ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.ч.2-6 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів . У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ ВП № 1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000071, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.246, ч.1 ст.358 КК України.

Встановлено і те, що 06 жовтня 2022 року в ході проведення санкціонованого обшуку об`єктів нерухомого та рухомого майна (у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах, транспортних засобах) за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено майно, зазначене в клопотанні прокурора.

Вказане майно постановою прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_12 від 07 жовтня 2022 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Доводячи підставність поданого клопотання, прокурор вказував про те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України у зв`язку з чим і було визнано речовими доказами. А тому, саме з метою збереження речових доказів, перешкоджанню їх знищенню, користуванню та відчуженню, просив накласти арешт на це майно.

Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, на яке накладено арешт, дійсно може бути доказом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.246 КК України, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягають арешту з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і законних підстав для її скасування та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання прокурора, як того просить апелянт немає.

Таким чином, вищевказані посилання представників власників майна на доводи, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, на увагу апеляційного суду не заслуговують, оскільки фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

З урахуванням вищенаведених обставин, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Не вбачає апеляційний суд і будь-яких істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого Маневицького районного суду Волинської області від 21 жовтня 2022 року про часткове накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: