Справа № 944/4127/22
Провадження №1-кп/944/586/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000770 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Клесів Сарненського району Рівненської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , призваний за мобілізацією, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, немаючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, з мотивів тимчасового не виконання обов`язків військової служби, в порушення вимог ст.ст.11,16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІV від 24.03.1999, без поважних причин в умовах воєнного стану в період з 11.05.2022 по 08.08.2023 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована на території військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 та був відсутній на військовій службі.

08.08.2023року обвинувачений ОСОБА_4 добровільно з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, чим припинив вчинення кримінального правопорушення.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини в умовах воєнного стану, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. Просить суворо не карати, не позбавляти його волі, оскільки бажає служити і надалі в ЗСУ.

Як встановлено у судовому засіданні, покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини провадження і судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З врахуванням наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні військової частини, в умовах воєнного стану, доведена повністю, а його дії за ч.5 ст.407КК України кваліфіковано вірно.

Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно вимог ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд, суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та враховує обставини кримінального правопорушення, наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь тяжкості, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину та відсутність заподіяної шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

З урахуванням наведеного обвинуваченому слід призначити покарання у межах санції ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його відношення до вчиненого злочину, пом`якшуючі обставини, а саме, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, відсутність заподіяної шкоди, характеристику за місцем проходження військової служби, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, який раніше не відбував покарання у вигляді позбавлення волі, не ідентифікує себе з кримінальною особистістю, не проявляє антисоціальної поведінки по відношенню до інших та відсутність обтяжуючих обставин, суд, вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 вимоги ст.75 КК України звільнивши його від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст.76ККУкраїни.

На думку суду, саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПКУкраїни, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог передбачених ст.75КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку 01 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст.76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: ОСОБА_1