Справа № 359/3342/20
Номер провадження 1-кп/373/17/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2022 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

її захисника адвоката ОСОБА_5

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника цивільного відповідача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000102 по обвинуваченню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тбілісі, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, на утриманні має одну неповнолітню дитину, менеджера-управителя з постачання ТОВ «Тіволі Фюр», зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

ОСОБА_10 13.01.2020 приблизно о 08 год 00 хв., у світлий період доби, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 17 км автодороги «Бориспіль-Дніпро» в напрямку з м. Борисполя до м. Дніпра, проявила злочинну недбалість і не будучи неуважною, не врахувала дорожню обстановку та не обрала безпечну швидкість, чим порушила вимоги п. 2.3 «б» та 12.1 ПДР України. Внаслідок цього під час руху не впоралася з керуванням та, виїхавши на зустрічну смугу руху, допустила зіткнення з автомобілем марки «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом «ЛЕВ 183273», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_11 , що рухався в напрямку до м. Борисполя.

У результаті цієї ДТП водій та пасажири автомобіля марки «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом «ЛЕВ 183273», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому на межі середньої та нижньої третини правого стегна, закритого уламкового перелому середньої третини лівого стегна, відкритого перелому обох кісток правої гомілки на межі середньої та нижньої третини, рваної рани нижньої третини правої гомілки L-подібної форми довжиною 6 см, закритого перелому правої повздовжньої кістки без зміщення уламків, які згідно висновку експерта № 45 від 14.04.2020 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя.

Потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани лобної ділянки зліва, відкритої черепно-мозкової травми з переломом та вдавленням лобної кістки зліва з пошкодженням твердої мозкової оболонки, забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, забою легень, які згідно висновку експерта № 46Д від 14.04.2020 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя.

Потерпіла ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних гематом верхніх та нижніх кінцівок, рване-скальпова рана в області правої дельтоподібної ділянки та правого плечового суглобу, вивих акроміального кінця правої ключиці із розривом акроміально-ключичного з`єднання, перелом правої лопатки зі зміщенням уламків, уламковий перелом правої плечової кістки в проксимальній третині зі зміщенням уламків. Вказаний комплекс тілесних ушкоджень в своєму клінічному перебігу призвів до розвитку стійких остаточних після травматичних явищ у вигляді травматичного багаторівневого ушкодження правового сплетіння з переважним ушкодженням його верхнього (первинного) стовбуру, задніх та латеральних пучків справа, вираженим порушенням функції правої верхньої кінцівки (переважно в проксимальних відділах) та її стійких нейротрофічних порушень, стійкої больової привідної контрактури в правому плечовому суглобі, гіпотрофії дельтоподібного м`язу, м`язів надпліччя та плеча, посттравматичного астеновегетоневрозу, які згідно висновку експерта № 73/к від 06.12.2021 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, оскільки такі тілесні ушкодження в своєму клінічному перебігу призвели до розвитку стійких остаточних післятравматичних явищ, що викликали стійку втрату загальної працездатності на 40%.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обвинувачена своєї вини не визнала і дала такі покази.

Зокрема, показала суду, що дійсно 13.01.2020 близько 08 год ранку на власному автомобілі «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 їхала з дому з м. Києва на роботу в с. Ковалин Переяслав-Хмельницького району. Приблизно на 17 км автодороги «Бориспіль-Дніпро» на заокругленні проїжджої частини праворуч по ходу руху її автомобіля, автомобіль потрапив на лід і втратив керованість та його рух було спрямовано вліво на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом «ЛЕВ 183273», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_11 , що рухався в напрямку до м. Борисполя.

Швидкість руху її автомобіля складала 80 км/год, автомобіль перебував у технічно-справному стані. Під час її руху до зустрічного автомобіля відстань складала близько 30 м. Зазначає, що на проїжджій частині по ходу руху її автомобіля ближче до обочини було обледеніння поверхні, а проїжджа частина була сухою. Під час руху вона не могла завчасно передбачити наявність такого обледеніння та вчасно його оминути, оскільки воно було на заокругленні дороги і зливалося з кольором дорожнього покриття. Побачивши перед собою таку дорожню обстановку, вона почала пригальмовувати і автомобіль понесло юзом на зустрічну смугу. Після удару в зустрічний автомобіль вона не пам`ятає, що відбувалося, оскільки також отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому обох ніг, забоїв та синців. Зазначає, що не визнає своєї вини, оскільки зіткнення відбулося внаслідок фізичних явищ, а не протиправності її дій.

Кожного дня вона їздила на роботу з дому по одному маршруту, а тому знала дорогу та була впевнена у своїх діях під час керування. Її графік роботи з 09.30 год до 18.30 год, але на нього також впливає виробничий цикл на підприємстві. Перебуваючи в дорозі на роботу вона ще не виконувала своїх трудових функцій. Підприємство відшкодовувало їй витрати на пальне за усною домовленістю, без укладення договору оренди автотранспорту.

Як водій вона застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, спричинену третім особам. Цивільних позовів вона не визнає, бо не вважає себе винною. З цієї ж причини не цікавилися долею потерпілих, хоча за порадою свого попереднього захисника сплатила потерпілим по 20 000 грн, але за що не розуміє .

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні дав показання з яких вбачається, що 13.01.2020 він на власному автомобілі «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом «ЛЕВ 183273», реєстраційний номер НОМЕР_3 рухався з м. Черкаси до м. Києва. В салоні його автомобіля були три пасажири потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а також ОСОБА_14 , яких він взяв із собою як попутних через мобільний додаток BlaBlaCar. Всі пасажири і він, як водій, були пристебнуті ременем безпеки. Завантаженість причепу складала близько 750 кг.

Доїхавши до м. Золотоноша він виявив ожеледицю на дорозі, а тому швидкість руху автомобіля вирівняв до 70-80 км/год. Наближаючись до м. Борисполя він за 20-30 м перед собою побачив на довгому заокругленні дороги зустрічний автомобіль, який втратив керування, а тому він скерував свій автомобіль правіше до обочини по ходу свого руху, одночасно застосовуючи гальмування. Однак, такі дії не дали змоги уникнути зіткнення з зустрічним автомобілем.

Від удару його автомобіль розвернуло в бік поля до обочини. Після удару він залишився на своєму місці нерухомим, бо відчув, що його руки втратили можливість координації. Очевидці ДТП намагалися витягти його з автомобіля, бо двері водія заблокувало від удару. Лише по прибуттю працівників МНС, його витягли з салону автомобіля, розрубавши двері водія. Розбивши скло у дверях, очевидці витягли із салону автомобіля потерпілу ОСОБА_13 та поклали на узбіччі. Пасажир ОСОБА_14 вийшов з автомобіля, без ушкоджень. Потерпілий ОСОБА_12 також не міг самостійно вийти з автомобіля, він кричав від болю, був у крові. Він також чув, як в автомобілі, що здійснив зіткнення з ним, кричала жінка, а тому він здогадався, що водій жінка.

Його було доставлено в реанімацію Бориспільської ЦРЛ, звідки 16.01.2020 реанімобілем перевезли до лікувального закладу в м. Черкаси в зв`язку з відсутністю необхідного комплексу лікування. Потерпілу ОСОБА_13 також було переведено з Бориспільської ЦРЛ до лікувального закладу в м. Черкаси.

Пред`явлений позов про відшкодування майнової та моральної шкоди підтримує в повному обсязі. Зазначає, що в результаті ДТП було пошкоджено його автомобіль та інше майно, що ним перевозилося в причепі та використовувалося ним в його підприємницькій діяльності. Автомобіль відновленню не підлягає. Окрім того, було завдано шкоди його здоров`ю, він отримав тілесні ушкодження, що стали наслідком отримання інвалідності. Майже рік він не працював за станом свого здоров`я.

Він частково отримав відшкодування в розмірі 20 000 грн під час досудового розслідування від обвинуваченої.

Також просить стягнути із обвинуваченої завдану йому моральну шкоду з підстав, що зазначені в позовній заяві.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні дав показання з яких вбачається, що 13.01.2020 він був пасажиром в автомобілі «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 з тентованим причепом «ЛЕВ 183273», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням потерпілого ОСОБА_11 . Вони рухалися з м. Черкаси до м. Києва з безпечною швидкістю, бо на дорозі після м. Золотоноша Черкаської області була ожеледь. В салоні автомобіля були три пасажири потерпіла ОСОБА_13 , яка сиділа поруч з ним; він, сидячи на пасажирському сидінні за водієм, а також ОСОБА_14 .

Під`їжджаючи до м. Борисполя на швидкості близько 80 км/год він побачив на довгому заокругленні дороги зустрічний автомобіль, який рухався приблизно із швидкістю 100 км/год або більше та, втративши керування, за 30-50 м до них, виїхав на їх смугу руху. Водій ОСОБА_11 намагався уникнути зіткнення, почав пригальмовувати та скерував автомобіль правіше на обочину, а зустрічний автомобіль здійснив зіткнення з автомобілем в якому він був в якості пасажира. Зіткнення відбулося передніми лівими частинами обох автомобілів. На дорозі інших транспортних засобів, що рухалися б в попутному чи зустрічному напрямку не було. Після зіткнення автомобілів він втратив свідомість, але згодом прийшов до тями.

Від удару причіп автомобіля зірвався з кріплення і став під кутом до нього. Автомобіль розвернуло в бік поля до обочини.

Пред`явлений позов про відшкодування майнової та моральної шкоди підтримує в повному обсязі. Зазначає, що в результаті ДТП було пошкоджено його майно (мобільні телефони, одяг), він поніс витрати на лікування на загальну суму 113 950 грн. Він частково отримав відшкодування в розмірі 20 000 грн під час досудового розслідування від обвинуваченої.

Окрім того, в результаті ДТП йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 140 000 грн, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі психології.

Зазначає, що завдану йому майнову та моральну шкоду мають відшкодувати солідарно обвинувачена, її роботодавець ТОВ «Тіволі Фюр» та страховик ПрАт СК «ВУСО», оскільки шкоду було завдано обвинуваченою під час виконання трудових обов`язків та її цивільно-правова відповідальність як водія була застрахована у страховика. Мотивація та обґрунтування такої вимоги про солідарну відповідальність цивільних відповідачів матеріали справи не містять.

Потерпіла ОСОБА_13 в судовому засіданні дала показання з яких вбачається, що 13.01.2020 вона була пасажиром в автомобілі «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 з тентованим причепом «ЛЕВ 183273», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням потерпілого ОСОБА_11 . Вони рухалися з м. Черкаси до м. Києва. В салоні автомобіля були три пасажири потерпілий ОСОБА_12 , який сидів поруч з нею; вона, пристебнута паском безпеки та сидячи на задньому пасажирському сидінні позаду пасажира попереду, а також ОСОБА_14 , який сидів поруч з водієм.

За дорожньою обстановкою вона не спостерігала, оскільки спала в салоні автомобіля. Перед тим як вона заснула в автомобілі добре пам`ятає, що швидкість автомобіля була невеликою.

Вона прокинулася в автомобілі від стуку у вікно та голосу сторонньої жінки, яка побачила її в салоні автомобіля. Коли вона захотіла встати, то відчула сильний біль і втратила свідомість. Як і хто витягнув її із салону автомобіля вона не пам`ятає. Пам`ятає лише те, що вона була вся в крові, відчувала нестерпний біль, з автомобіля йшов якийсь дим, були сторонні люди навколо та працівники МНС. Згодом її та іншого пасажира, який сидів перед нею відвезли до лікарні в м. Бориспіль.

Пролікувавшись певний період в цій лікарні, її було переведено до лікувальної установи за місцем її проживання в м. Черкаси. За цей період її було неодноразово прооперовано, вона проходила курси реабілітації, стан її здоров`я значно погіршився, життєві плани порушилися, життєвий уклад кардинально змінився. І все це на фоні повної байдужості винуватиці ДТП чи її роботодавця.

Пред`явлений позов про відшкодування майнової та моральної шкоди підтримує в повному обсязі. Зазначає, що в результаті ДТП вона понесла витрати на лікування та супутні послуги на загальну суму 140 798 грн 91 коп., а також пошкоджене її майно (одяг, мобільні телефони) на загальну суму 77 800 грн. Окрім того, вона не змогла продовжити навчання у ВУЗі, сплативши за нього 15 000 грн; витратила на публікацію наукових статей як здобувач наукового звання в сумі 3 545 грн, але не завершила розпочатий курс. Вона частково отримала відшкодування в розмірі 20 000 грн під час досудового розслідування від обвинуваченої шляхом зарахування коштів на рахунок її матері.

Окрім того, в результаті ДТП їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 500 000 грн.

Зазначає, що завдану їй майнову та моральну шкоду мають відшкодувати солідарно обвинувачена, її роботодавець ТОВ «Тіволі Фюр» та страховик ПрАт СК «ВУСО», оскільки шкоду було завдано обвинуваченою під час виконання трудових обов`язків та її цивільно-правова відповідальність як водія була застрахована у страховика. Мотивація та обґрунтування такої вимоги про солідарну відповідальність цивільних відповідачів матеріали справи не містять.

Із показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що 13.01.2020 він був пасажиром в автомобілі «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 з тентованим причепом «ЛЕВ 183273», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням потерпілого ОСОБА_11 . Вони рухалися з м. Черкаси до м. Києва з безпечною швидкістю. В салоні автомобіля були три пасажири потерпіла ОСОБА_13 , яка сиділа за за ним на задньому пасажирському сидінні; він, сидячи на пасажирському сидінні біля водія, а також ОСОБА_12 , котрий сидів поруч з ОСОБА_13 Дорожнє покриття було слизьке та мокре, водій автомобіля в якому він їхав дотримувався вимог ПДР України під час руху, всі пасажири і водій були пристебнуті ременями безпеки.

Під`їжджаючи до м. Борисполя на швидкості близько 80-85 км/год на довгому заокругленні дороги зустрічний автомобіль, виїхавши на їх смугу руху, допустив зіткнення. Яким чином цей автомобіль здійснив ДТП він не бачив, бо саме в цей момент дивився на екран мобільного телефону, намагаючись зателефонувати дружині.

Після зіткнення він самостійно вибрався з автомобіля, який був весь у диму. Його двері заклинило, а тому він розбив у них скло та виліз назовні. Розбивши скло у правих задніх дверях він витягнув з салону автомобіля ОСОБА_13 в якої був відкритий перелом ключиці. У ОСОБА_12 була ЗЧМТ, а у водія переломи обох ніг. Його також доправили до екстреної швидкої допомоги, де він відмовився від госпіталізації та поїхав додому, оскільки травм взагалі не отримав.

Після удару їх автомобіль був на узбіччі на їх смузі руху, а автомобіль обвинуваченої був на протилежній смузі руху. Причіп зірвався з кріплення і став під кутом до нього. Автомобіль розвернуло в бік поля до обочини.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні дав показання про те, що на в день ДТП він, як керівник обвинуваченої, їхав автомобілем на роботу і вона йому зателефонувала близько 08.00 год та повідомила, що потрапила в ДТП. Прибувши на місце пригоди він виявив, що дорожнє покриття було слизьке; автомобіль обвинуваченої був пошкоджений; всі його двері були заблоковані. Переконавшись, що з ОСОБА_10 все добре він пішов до автомобіля потерпілих.

Водій цього автомобіля був в салоні, бо його ноги були заблоковані. Поруч з автомобілем лежала дівчина. Біля автомобіля був причіп, що склався до нього. На вид мав певні пошкодження, поруч були розкидані якісь речі.

Інші показання цього свідка обставин ДТП не стосуються, а носять інформативний характер про його дії після такої події.

Свідок ОСОБА_16 повідомив суду про те, що він, як начальник служби безпеки ТОВ «Тіволі Фюр» про ДТП дізнався від свого керівника близько 08.30 год і на його прохання прибув на місце. Про обставини ДТП він не обізнаний, але бачив лише його наслідки.

Зазначає, що того дня на дорозі була ожеледиця і він бачив кілька ДТП.

Із рапортів працівників Бориспільського ВП ГУ НП в Київській від 13 та 14 січня 2020 року вбачається, що 13.01.2020 близько 08.30 год поблизу с. Мирне Бориспільського району Київської області сталася ДТП в результаті якої ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 отримала різного роду та виду тілесні ушкодження.

Із довідки від 16.01.2020, що видана КНП «Черкаська обласна лікарня» вбачається, що ОСОБА_13 з 16.01.2020 знаходиться на стаціонарному лікуванні в ортопедичному відділенні цього закладу з встановленням певного діагнозу. Зокрема, політравма, ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий уламковий перелом правої лопатки з незначним зміщенням уламків, повний вивих акроміального кінця правої ключиці, закритий уламковий перелом с-в/3 правої плечової кістки зі зміщенням уламків, рвана рана передньої поверхні правого плечового суглобу, забій м`яких тканин верхніх та нижніх кінцівок.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.01.2020 встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди як: 17 км автодороги «Бориспіль-Дніпро». ДТП сталася за участю водія автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом «ЛЕВ 183273», реєстраційний номер НОМЕР_3 та водія автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 на асфальтобетонному мокрому покритті кривої дороги в плані заокруглення вліво по ходу огляду. Загальна ширина дорожнього покриття становить 7,5м у двох напрямках, має дві смуги руху: в напрямку проведення огляду та зустрічну однаковою шириною по 3,75 м.

На проїжджій частині дороги нанесені лінії повздовжньої розмітки для розділення зустрічних потоків транспорту і з обох боків до неї примикають узбіччя. Загальний стан видимості дороги складає більше 150 м. Таку ж величину складає і зона видимості елементів проїжджої частини з робочого місця водія.

На місці ДТП було виявлено сліди юзу коліс причепу автомобіля, слідів гальмування коліс автомобілів виявлено не було.

Автомобіль «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом «ЛЕВ 183273», реєстраційний номер НОМЕР_3 знаходяться на правому узбіччі проїжджої частини дороги з певними механічними пошкодженнями. Автомобіль має повну деформацію своєї передньої частини та пошкодження задньої частини. Причіп має пошкодження у своїй передній частині.

Автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться на проїжджій частині автодороги в смузі руху в напрямку до м. Борисполя та має механічні пошкодження у вигляді повної деформації передньої частини та пошкодження задньої правої бокової частини.

На проїжджій частині також виявлено осип іржі в смузі руху до м. Борисполя, уламки автомобілів та речі, а також подряпини на асфальті на смузі руху в цьому напрямку.

Зі схеми ДТП та ілюстративної таблиці вбачається місце ДТП; ґрунтову обочину зі слідами наслідків ДТП; уламків транспортних засобів та речей на проїжджій частині дороги та на узбіччі дороги; розташування транспортних засобів, що брали участь в ДТП на проїжджій частині та на узбіччі дороги, а також їх пошкодження.

Висновком експерта № 45Д від 14.04.2020 встановлено, що у потерпілого ОСОБА_11 було виявлено закритий уламковий перелом на межі середньої та нижньої третини правого стегна, закритий уламковий перелом середньої третини лівого стегна, відкритий перелом обох кісток правої гомілки на межі середньої та нижньої третини, рвана рана нижньої третини правої гомілки L-подібної форми довжиною 6 см, закритий перелом правої повздовжньої кістки без зміщення уламків. Такі ушкодження виникли від дії тупих предметів можливо в час та за обставин внаслідок ДТП як у водія і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя.

Висновком експерта № 46Д від 14.04.2020 встановлено, що у потерпілого ОСОБА_12 було виявлено рану лобної ділянки зліва, відкриту черепно-мозкову травму з переломом та вдавленням лобної кістки зліва з пошкодженням твердої мозкової оболонки, забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив, забій легень. Такі ушкодження виникли від дії тупих предметів можливо в час та за обставин внаслідок ДТП як у пасажира на задньому сидінні та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя.

Висновком експерта № 47Д від 15.04.2020 встановлено, що у потерпілої ОСОБА_13 було виявлено множинні гематоми верхніх і нижніх кінцівок, рана правого плеча та дельтовидного м`язу, розміром 10х4 см, закритий уламковий перелом верхньої третини правої плечової кістки із зміщенням уламків, розрив акроміально-ключичного з`єднання праворуч, закритий перелом правої лопатки. Такі ушкодження виникли від дії тупих предметів можливо в час та за обставин внаслідок ДТП як у пасажира на задньому сидінні та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Висновком експерта № 73/К від 06.12.2021 встановлено, що у потерпілої ОСОБА_13 було виявлено множинні гематоми верхніх і нижніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також було виявлено: рване-скальпова рана в області правої дельтоподібної ділянки та правого плечового суглобу; вивих акроміального кінця правої ключиці із розривом акроміально-ключичного з`єднання; перелом правої лопатки зі зміщенням уламків; уламковий перелом правої плечової кістки в проксимальній третині зі зміщенням уламків. Вказаний комплекс тілесних ушкоджень в своєму клінічному перебігу призвів до розвитку стійких остаточних післятравматичних явищ у вигляді травматичного багаторівневого ушкодження правого плечового сплетіння з переважним ушкодженням його верхнього (первинного) стовбуру, задніх латеральних пучків справа, вираженим порушенням функції правої верхньої кінцівки (переважно в проксимальних відділах) та її стійких нейротрофічних порушень, стійкої больової привідної контрактури в правому плечовому суглобі, гіпотрофії дельтоподібного м`язу, м`язів надпліччя та плеча, посттравматичного астеновегетоневрозу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що викликали стійку втрату загальної працездатності на 40%.

Із висновку експерта від 05.03.2020 № 12-1/381 за результатами судової автотехнічної експертизи вбачається, що система робочого гальма автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент огляду перебуває в технічно-несправному, непрацездатному стані через відокремлення живильного резервуару головного гальмівного циліндра та блокування педального вузла автомобіля. Такі несправності виникли в процесі ДТП. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП не виявлено.

Рульове керування та підвіска цього автомобіля також знаходяться в технічно-несправному та непрацездатному вигляді у зв`язку з наслідками ДТП. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в рульовому керуванні чи зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП не виявлено.

Із висновку експерта від 12.03.2020 № 12-1/356 за результатами судової транспортно-трасологічної експертизи вбачається, що в момент первинного контакту автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 контактував передньою частиною автомобіля з передньою частиною автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом «ЛЕВ 183273», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Таке зіткнення відбулося в смузі руху по напрямку до м. Бориспіль в межах ділянки осипу іржі на дорозі перед початком подряпин на асфальті.

За повідомленням ДП «Київський облавтодор» від 12.02.2021 № 65/02/20 вбачається, що поточний стан ділянки автодороги загального користування державного значення Р-08 км 16 км 18 станом на 8.00 8.30 13.01.2020 був нормальний. Погодні умови: без опадів. температура від +2? до + 6?, безпечний проїзд по автодорозі був забезпечений.

За повідомленням УкрГМЦ від 13.08.2020 № 01-18/949 за оперативними даними метеорологічної станції Бориспіль погодні умови на 08.00 год 13.01.2020 були такими: хмарність 6 балів, температура повітря 0,0?, без опадів, видимість 4 км, сніговий покрив відсутній, ожеледиця на дорогах не відмічалась.

Обвинувачена є власником автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 02.03.2011; копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_5 від 05.07.2014.

Із висновку експерта від 21.04.2020 № 12-1/1084 за результатами судової автотехнічної експертизи вбачається, що в заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до п. 12.1 ПДР України і технічна можливість уникнення зіткнення з автомобілем «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом «ЛЕВ 183273», реєстраційний номер НОМЕР_3 полягала саме у виконанні такої вимоги ПДР України, оскільки у нього не було перешкод технічного характеру. У діях водія цього автомобіля (обвинуваченої) вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із виникненням ДТП.

В заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом «ЛЕВ 183273», реєстраційний номер НОМЕР_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України і у даному випадку він не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху. У його діях невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України, які б могли знаходитися в причинному зв`язку з настанням ДТП, з технічної точки зору, не вбачається.

У судовому засідання експерт ОСОБА_17 , який проводив дане експертне дослідження, показав суду про те, що підтверджує свій висновок у повному обсязі. Також зазначив, що поява на дорожньому покритті обледеніння є перешкодою для руху; якщо таке обледеніння в смузі руху автомобіля, то це є зміною обстановки. Таке обледеніння дороги (за його наявності) не було для обвинуваченої моментом виникнення перешкоди чи небезпеки. Це могло вплинути на курсову стійкість автомобіля при умові виявлення водіям такої перешкоди. Небезпеки для руху обвинуваченої не виникало, навпаки її рух був небезпекою для потерпілих.

Його висновок базується на вихідних даних для слизької дороги. Розрахунок для автомобіля потерпілих брався для гальмування, щоб попередити зіткнення, а для автомобіля обвинуваченої сповільнення не враховував, бо при заносі не гальмують.

Таким чином, злочинні дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілим.

Потерпілі пред`явили позов до обвинуваченої, її роботодавця та страховика і просять стягнути з них завдану їм майнову та моральну шкоду, солідарно.

Так, потерпілий ОСОБА_11 просить стягнути солідарно із обвинуваченої, її роботодавця та страховика на свою користь 228 406 грн 23 коп. матеріального збитку за пошкодження автомобіля; 4 275 грн 00 коп. витрат на проведення експертизи; а також 300 000 грн 00 коп. моральної шкоди, заподіяної йому діями обвинуваченої.

Окрім того, стягнути із страховика на його користь 78 648 грн 21 коп., що були витрачені на лікування; 18 мінімальних заробітних плат, що становить 85 014 грн за шкоду, пов`язану з стійкою втратою працездатності в зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок ДТП; 18 891 грн 60 коп. за шкоду пов`язану з його лікуванням, з розрахунку 1/30 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів; моральну шкоду в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 8 183 грн 11 коп.

Посилається на те, що в період з 13.01.2020 по 20.05.2020 він вимушений був проходити курс лікування та реабілітації внаслідок завданих йому під час ДТП тілесних ушкоджень. Окрім того, його автомобіль було пошкоджено і вартість матеріального збитку визначена експертом, що потягло за собою додаткові витрати на оплату вартості його послуг. Окрім того, тривалий розлад його здоров`я призвів до втрати ним, як підприємцем, можливості самостійного заробітку за наявності трьох утриманців. Нанесені йому тілесні ушкодження, пошкодження його майна спричинило йому моральні страждання в зв`язку з емоційним та психологічним стражданням, дискомфортом, неможливістю самостійного обслуговування, втратою нормальних зв`язків із суспільством, позбавленням можливості займатися звичними справами, в тому числі і хобі.

Посилається на приписи ст. 16,22,23,1166,1167,1187,1188 та 1190 ЦК України як на підставу задоволення свого позову. Зазначає, що відповідачі мають нести перед ним солідарну відповідальність, не конкретизуючи в чому полягали їх спільні дії по завданню йому шкоди.

Також зазначає, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Захисником обвинуваченої на такий позов подано відзив з якого вбачається, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з такого. Потерпілим ОСОБА_11 при зверненні до суду з даним позовом у кримінальному провадженні не було сплачено судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди, що не відповідає вимогам закону. В частині обґрунтування позовних вимог та змісту і форми позовної заяви вона також не відповідає вимогам закону, оскільки не містить певних реквізитів, а також до позову не додані докази по справі, що обґрунтовують та підтверджують зміст позовних вимог.

Також зазначає, що сума вимоги про витрати на лікування в розмірі 78 648 грн 21 коп. не підтверджена доказами. Розмір відшкодування за відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, який визначений експертом, перевищує його дійсну вартість.

Окрім того, особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страхового відшкодування). Окрім того, розмір відшкодування зменшується на розмір франшизи. Отже, саме страховик має сплатити на користь потерпілого розмір завданої шкоди, а винна особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка підлягає зменшенню на суму франшизи.

Щодо моральної шкоди зазначає, що її наявність та розмір взагалі не обґрунтовані.

Цивільний відповідач ТОВ «Тіволі Фюр» у своєму відзиві на позов зазначив про те, що пред`явлені вимоги про стягнення з цього товариства грошових коштів на користь потерпілого ОСОБА_11 є безпідставними, виходячи з такого. Обвинувачена дійсно перебувала на час вчинення інкримінованих їй дій у трудових відносинах з товариством і за своїми посадовими обов`язками не керувала жодним транспортом в інтересах товариства під час виконання своєї роботи. У час, коли сталася ДТП за її участі, вона не приступила до виконання своїх обов`язків, а їхала до місця роботи власним транспортним засобом. Спричинення нею шкоди, у випадку доведеності її винуватості, відбулося не в зв`язку з виконанням нею своїх трудових обов`язків. Отже, позов потерпілого пред`явлений як до неналежного відповідача, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Від цивільного відповідача ПрАт «Страхова компанія «ВУСО» відзиву на цивільний позов по даній справі не надійшло, представник цього відповідача участі в судовому розгляді не брав, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Вирішуючи заявлений позов по суті суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України обвинувачена має відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеною небезпеки, яким є транспортний засіб під її керуванням в день скоєння злочину.

Підстав для застосування норм ст. 1172 ЦК України суд не вбачає, оскільки шкода потерпілому була завдана обвинуваченою не під час виконання нею своїх трудових обов`язків. Застосування аналогії ст. 73 КЗпП України, у даному випадку, є недоречним, оскільки відповідно до цієї норми обвинувачена мала би право вимоги до свого роботодавця на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Саме їй слід би було доводити, що дорога на роботу власним транспортним засобом включається до робочого часу.

Підстав для застосування норм ст. 1190 ЦК України суд також не вбачає, оскільки спільних дій або бездіяльності якими було завдано шкоди потерпілому з боку обвинуваченої, її роботодавця та страховика не було і не існувало.

За приписами ч. 1 ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляд справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 12.05.2020 № ВЕ-13/05-20 вбачається, що ринкова вартість автомобіля потерпілого на день оцінки склала 228 406 грн 23 коп., а вартість відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу 303 655 грн 55 коп. Таким чином, вартість матеріального збитку, завданого позивачу ОСОБА_11 , станом на дату проведення експертизи складає 228 406 грн 23 коп.

За правилами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 22.1) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 30 вищевказаного Закону визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Із полісу № 171799584 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.11.2019 вбачається, що автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_10 , що проживає в АДРЕСА_1 . Термін дії цього полісу до 02.11.2020. Страхова сума на одного потерпілого складає 260 000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 130 000 грн за шкоду, заподіяну майну. Розмір франшизи ОСОБА_10 складає 2 000 грн.

Відповідно до приписів підпункту 1 ст. 12 вищевказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до підпункту 2 статті 12 цього ж Закону франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Таким чином, ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до Закону має відшкодувати потерпілому ОСОБА_11 вартість матеріального збитку в розмірі 128 000 грн 00 коп.

Обвинувачена, відповідно до вимог Закону та ЦК України, має відшкодувати решту непокритої страхової виплати з урахуванням франшизи в розмірі 100 406 грн 23 коп., а також вартість проведеної експертизи в розмірі 4 275 грн 00 коп., що не входить до страхової виплати відповідно до Закону.

За правилами ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною 3 цієї статті регламентовано, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_11 поніс витрати на лікування, а також заявив вимогу про відшкодування шкоди, пов`язаної з стійкою втратою працездатності в зв`язку із встановленням йому 14.09.2020 ІІ групи інвалідності внаслідок ДТП із загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату.

Зазначена шкода в розмірі 75 156 грн 33 коп., що підтверджена належними та допустимими доказами, має бути відшкодована страховиком обвинуваченої ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого в розмірі обґрунтованих витрат, пов`язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до підпункту 2 ст. 12 цього Закону франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Інша частина вимог про відшкодування витрат на лікування належними доказами не підтверджена.

Майнова вимога потерпілого ОСОБА_11 про стягнення 18 891 грн 60 коп. як регламентної виплати за шкоду, пов`язану з його лікуванням на підставі підпункту 2 ст. 24 вищевказаного Закону задоволенню не підлягає, оскільки зазначений закон визначає мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за таку шкоду і не є субсидіарною відповідальністю страховика, що має обов`язок відповідно до закону відшкодувати таку шкоду.

Також, відповідно до приписів підпункту 2 ст. 26 цього Закону мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Датою настання страхового випадку (встановлення ІІ групи інвалідності) потерпілому ОСОБА_11 є 14.09.2020. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.09.2020 складав 5 000 грн. Підстав для застосування мінімального розміру заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року в розмірі 4 723 грн суд не вбачає. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення заявленої позовної вимоги в розмірі 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку, що складе 90 000 грн. Обчислена потерпілим ОСОБА_11 сума такої виплати за іншим розміром мінімальної заробітної плати не впливає за предмет та підставу його позову, а лише свідчить про проведення арифметичних розрахунків за іншими кількісними показниками, що не має розцінюватися як вихід судом за межі позовних вимог.

Окрім того, відповідно до статті 26.1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Таким чином, ПрАТ «СК «ВУСО» має сплатити потерпілому ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 5% від сум 75 156,33 грн та 90 000,00 грн, що складе 8 432 грн 41 коп.

Щодо вимог потерпілого ОСОБА_11 про стягнення з усіх відповідачів солідарно моральної шкоди в розмірі 300 000 грн суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд враховує характер неправомірних дій обвинуваченої, тяжкість наслідків вчиненого злочину, обставини завдання такої шкоди, що призвели до шкоди здоров`ю, лікування та заподіяння каліцтва потерпілого, а також причинно-наслідковий зв`язок між таким злочинним діянням обвинуваченої та спричиненими наслідками у вигляді моральної шкоди, заподіяної потерпілому.

Враховуючи розмір заявленої суми по відшкодуванню моральної шкоди суд виходить із принципу розумності та справедливості та вважає, що враховуючи особу обвинуваченої, заявлену потерпілим суму слід знизити до розміру в 200 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_12 просить стягнути солідарно із обвинуваченої, її роботодавця та страховика на свою користь 93 950 грн 00 коп. матеріального збитку за витрати на лікування, пошкоджене майно; а також 140 000 грн 00 коп. моральної шкоди, заподіяної йому діями обвинуваченої.

Посилається на те, що в період з 13.01.2020 вимушений був проходити курс лікування та реабілітації внаслідок завданих йому під час ДТП тілесних ушкоджень. У подальшому проходив курс відновлювального лікування та терапії. У зв`язку з цим ним було витрачено більше 100 000 грн. Зокрема, 5 035 грн 04 коп. на ліки та 1 350 грн 00 коп. на лікування зубів. Окрім того, ним було витрачено 450 грн 00 коп. на хімчистку пошкодженого внаслідок ДТП верхнього одягу. Інший одяг: джинсові штани, вартістю 2 500 грн; шарф, вартістю 1000 грн; джемпер, вартістю 1500 грн повністю пошкоджені та відновленню не підлягають. Серед іншого були пошкоджені три мобільні телефони, що втратили свою цінність та товарний вид на загальну суму 8500 грн.

Таким чином, діями відповідача йому завдано шкоди на суму 113 950 грн. З врахуванням часткового відшкодування обвинуваченою завданої йому шкоди в розмірі 20 000 грн, просить стягнути солідарно із усіх відповідачів 93 950 грн завданої майнової шкоди.

Посилається на приписи ст. 23,1166,1167,1190 та 1194 ЦК України як на підставу задоволення свого позову. Зазначає, що відповідачі мають нести перед ним солідарну відповідальність, не конкретизуючи в чому полягали їх спільні дії по завданню йому шкоди.

Також зазначає, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Захисником обвинуваченої на такий позов подано відзив з якого вбачається, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з такого. Потерпілим ОСОБА_12 при зверненні до суду з даним позовом у кримінальному провадженні не було сплачено судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди, що не відповідає вимогам закону. В частині обґрунтування позовних вимог та змісту і форми позовної заяви вона також не відповідає вимогам закону, оскільки не містить певних реквізитів, а також до позову не додані докази по справі, що обґрунтовують та підтверджують зміст позовних вимог. Окрім того, частина поданих доказів свідчить про наявність у потерпілого сезонного захворювання, не пов`язаного із наслідками ДТП.

Окрім того, особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страхового відшкодування). Окрім того, розмір відшкодування зменшується на розмір франшизи. Отже, саме страховик має сплатити на користь потерпілого розмір завданої шкоди, а винна особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка підлягає зменшенню на суму франшизи.

Щодо моральної шкоди зазначає, що її наявність та розмір взагалі не обґрунтовані.

Цивільний відповідач ТОВ «Тіволі Фюр» у своєму відзиві на позов зазначив про те, що пред`явлені вимоги про стягнення з цього товариства грошових коштів на користь потерпілого ОСОБА_12 є безпідставними, виходячи з такого. Обвинувачена дійсно перебувала на час вчинення інкримінованих їй дій у трудових відносинах з товариством і за своїми посадовими обов`язками не керувала жодним транспортом в інтересах товариства під час виконання своєї роботи. У час, коли сталася ДТП за її участі, вона не приступила до виконання своїх обов`язків, а їхала до місця роботи власним транспортним засобом. Спричинення нею шкоди, у випадку доведеності її винуватості, відбулося не в зв`язку з виконанням нею своїх трудових обов`язків. Отже, позов потерпілого пред`явлений як до неналежного відповідача, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Від імені потерпілого ОСОБА_12 подано відповідь на такі відзиви з якого вбачається, що твердження про невідповідність позовної заяви вимогам ст. 175 ЦПК України є необґрунтованим; подані докази у виді копій фіскальних та товарних чеків є допустимими та достовірними доказами і законом не передбачено обов`язковості зазначення у них платника послуги чи товару; подання позову лише до страховика винної особи, а не до винуватця страхової події є правом позивача та узгоджується з вимогами закону; обвинувачена під час вчинення інкримінованих їй дії, вчинила їх під час робочого часу, бо дорога на роботу є частиною робочого часу.

Від цивільного відповідача ПрАт «Страхова компанія «ВУСО» відзиву на цивільний позов по даній справі не надійшло, представник цього відповідача участі в судовому розгляді не брав, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Вирішуючи заявлений позов по суті суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України обвинувачена має відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеною небезпеки, яким є транспортний засіб під її керуванням в день скоєння злочину.

Підстав для застосування норм ст. 1172 ЦК України суд не вбачає, оскільки шкода потерпілому була завдана обвинуваченою не під час виконання нею своїх трудових обов`язків. Застосування аналогії ст. 73 КЗпП України, у даному випадку, є недоречним, оскільки відповідно до цієї норми обвинувачена мала би право вимоги до свого роботодавця на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Саме їй слід би було доводити, що дорога на роботу власним транспортним засобом включається до робочого часу.

Підстав для застосування норм ст. 1190 ЦК України суд також не вбачає, оскільки спільних дій або бездіяльності якими було завдано шкоди потерпілому з боку обвинуваченої, її роботодавця та страховика не було і не існувало.

За приписами ч. 1 ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляд справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Із полісу № 171799584 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.11.2019 вбачається, що автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_10 , що проживає в АДРЕСА_1 . Термін дії цього полісу до 02.11.2020. Страхова сума на одного потерпілого складає 260 000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 130 000 грн за шкоду, заподіяну майну. Розмір франшизи ОСОБА_10 складає 2 000 грн.

Відповідно до приписів підпункту 1 ст. 12 вищевказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до підпункту 2 статті 12 цього ж Закону франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 22.1) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 31 цього Закону розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

На відміну він такого припису Закону розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням інших матеріальних цінностей потерпілого ОСОБА_12 (речі, телефони тощо) не підтверджений ні звітом, ні актом чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Таким чином, ні ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до Закону, ні обвинувачена не мають нести тягар відповідальності за спричинену особі шкоду, наявність та розмір якої не підтверджені належними та допустимими доказами. Тому, позовна вимога про стягнення із цивільних відповідачів майнової шкоди в розмірі 93 950 грн як вартість відновлення речей та їх вартість в зв`язку з повним пошкодженням задоволенню не підлягає.

За правилами ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною 3 цієї статті регламентовано, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_12 зазначає, що поніс витрати на лікування в розмірі більше 100 000 грн 00 коп., яка має бути відшкодована страховиком обвинуваченої ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого в розмірі обґрунтованих витрат, пов`язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до підпункту 2 ст. 12 цього Закону франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Однак, доказів понесення таких витрат в такій сумі до суду не надано. З наданих копій фіскальних, товарних та інших чеків суд може встановити розмір таких витрат лише на суму 35 066 грн 58 коп., що підлягає стягненню із ПрАТ «СК «ВУСО».

Окрім того, відповідно до статті 26.1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Таким чином, ПрАТ «СК «ВУСО» має сплатити потерпілому ОСОБА_12 моральну шкоду у розмірі 5% від суми 35 066,58 грн, що складе 1 753 грн 33 коп.

Щодо вимог потерпілого ОСОБА_12 про стягнення з усіх відповідачів солідарно моральної шкоди в розмірі 140 000 грн суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд враховує характер неправомірних дій обвинуваченої, тяжкість наслідків вчиненого злочину, обставини завдання такої шкоди, що призвели до шкоди здоров`ю, лікування, а також причинно-наслідковий зв`язок між таким злочинним діянням обвинуваченої та спричиненими наслідками у вигляді моральної шкоди, заподіяної потерпілому.

Враховуючи розмір заявленої суми по відшкодуванню моральної шкоди суд виходить із принципу розумності та справедливості та вважає, що враховуючи особу обвинуваченої, заявлену потерпілим суму слід знизити до розміру в 100 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_13 просить стягнути солідарно із обвинуваченої, її роботодавця та страховика на свою користь 378 950 грн 00 коп. матеріального збитку за витрати на лікування, реабілітацію та інше; а також 500 000 грн 00 коп. моральної шкоди, заподіяної їй діями обвинуваченої.

Посилається на те, що в період з 13.01.2020 вимушена була проходити курс лікування та реабілітації внаслідок завданих їй під час ДТП тілесних ушкоджень. У подальшому проходила і проходить зараз курс відновлювального лікування та терапії. У зв`язку з цим нею було витрачено значну суму коштів. Також були пошкоджені її речі, вона вимушена була втратити можливість працевлаштування, витративши кошти на навчання та ін. Зокрема, 237 193 грн 43 коп. було витрачено на лікування; 59 319 грн 22 коп. було витрачено на супутні товари та послуги з приводу її лікування. Окрім того, нею було витрачено 82 438 грн 20 коп. на відновлення пошкодженого внаслідок ДТП її одягу та іншого цінного майна. Крім того, посилається на законодавчу можливість виплати страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, але такої вимоги не заявляє.

Посилається на приписи ст. 16, 22, 23, 998,1166-1168 та 1190 ЦК України як на підставу задоволення свого позову. Зазначає, що відповідачі мають нести перед ним солідарну відповідальність, не конкретизуючи в чому полягали їх спільні дії по завданню йому шкоди.

Також зазначає, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Захисником обвинуваченої на такий позов подано відзив з якого вбачається, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з такого. Потерпілою ОСОБА_13 при зверненні до суду з даним позовом у кримінальному провадженні не було сплачено судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди, що не відповідає вимогам закону. В частині обґрунтування позовних вимог та змісту і форми позовної заяви вона також не відповідає вимогам закону, оскільки не містить певних реквізитів, а також до позову не додані докази по справі, що обґрунтовують та підтверджують зміст позовних вимог. Окрім того, частина поданих доказів свідчить про наявність у потерпілої спадкового захворювання, не пов`язаного із наслідками ДТП.

Окрім того, особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страхового відшкодування). Окрім того, розмір відшкодування зменшується на розмір франшизи. Отже, саме страховик має сплатити на користь потерпілого розмір завданої шкоди, а винна особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка підлягає зменшенню на суму франшизи.

Щодо моральної шкоди зазначає, що її наявність та розмір взагалі не обґрунтовані.

Цивільний відповідач ТОВ «Тіволі Фюр» у своєму відзиві на позов зазначив про те, що пред`явлені вимоги про стягнення з цього товариства грошових коштів на користь потерпілої ОСОБА_13 є безпідставними, виходячи з такого. Обвинувачена дійсно перебувала на час вчинення інкримінованих їй дій у трудових відносинах з товариством і за своїми посадовими обов`язками не керувала жодним транспортом в інтересах товариства під час виконання своєї роботи. У час, коли сталася ДТП за її участі, вона не приступила до виконання своїх обов`язків, а їхала до місця роботи власним транспортним засобом. Спричинення нею шкоди, у випадку доведеності її винуватості, відбулося не в зв`язку з виконанням нею своїх трудових обов`язків. Отже, позов потерпілого пред`явлений як до неналежного відповідача, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Від цивільного відповідача ПрАт «Страхова компанія «ВУСО» відзиву на цивільний позов по даній справі не надійшло, представник цього відповідача участі в судовому розгляді не брав, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Вирішуючи заявлений позов по суті суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України обвинувачена має відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеною небезпеки, яким є транспортний засіб під її керуванням в день скоєння злочину.

Підстав для застосування норм ст. 1172 ЦК України суд не вбачає, оскільки шкода потерпілому була завдана обвинуваченою не під час виконання нею своїх трудових обов`язків. Застосування аналогії ст. 73 КЗпП України, у даному випадку, є недоречним, оскільки відповідно до цієї норми обвинувачена мала би право вимоги до свого роботодавця на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Саме їй слід би було доводити, що дорога на роботу власним транспортним засобом включається до робочого часу.

Підстав для застосування норм ст. 1190 ЦК України суд також не вбачає, оскільки спільних дій або бездіяльності якими було завдано шкоди потерпілому з боку обвинуваченої, її роботодавця та страховика не було і не існувало.

За приписами ч. 1 ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляд справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Із полісу № 171799584 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.11.2019 вбачається, що автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_10 , що проживає в АДРЕСА_1 . Термін дії цього полісу до 02.11.2020. Страхова сума на одного потерпілого складає 260 000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 130 000 грн за шкоду, заподіяну майну. Розмір франшизи ОСОБА_10 складає 2 000 грн.

Відповідно до приписів підпункту 1 ст. 12 вищевказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до підпункту 2 статті 12 цього ж Закону франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 22.1) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 31 цього Закону розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

На відміну він такого припису Закону розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням інших матеріальних цінностей потерпілої ОСОБА_13 (речі, телефони тощо) не підтверджений ні звітом, ні актом чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Таким чином, ні ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до Закону, ні обвинувачена не мають нести тягар відповідальності за спричинену особі шкоду, наявність та розмір якої не підтверджені належними та допустимими доказами. Тому, позовна вимога про стягнення із цивільних відповідачів майнової шкоди в розмірі 82 438 грн 20 коп. як вартість відновлення речей та їх вартість в зв`язку з повним пошкодженням задоволенню не підлягає.

За правилами ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною 3 цієї статті регламентовано, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Потерпіла ОСОБА_13 зазначає, що понесла витрати на лікування в розмірі 237 193 грн 43 коп. та супутні йому витрати у вигляді транспортних видатків, видатків на медичну діагностику та реабілітацію, супровід сторонніх осіб в розмірі 59 319 грн 22 коп., яка має бути відшкодована страховиком обвинуваченої ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого в розмірі обґрунтованих витрат, пов`язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до підпункту 2 ст. 12 цього Закону франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Однак, доказів понесення таких витрат в такій сумі до суду не надано. З наданих копій фіскальних, товарних та інших чеків суд може встановити розмір таких витрат лише на суму 227 875 грн 04 коп., що підлягає стягненню із ПрАТ «СК «ВУСО».

Окрім того, відповідно до статті 26.1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Таким чином, ПрАТ «СК «ВУСО» має сплатити потерпілій ОСОБА_13 моральну шкоду у розмірі 5% від суми 227 875,04 грн, що складе 11 393 грн 75 коп.

Також, відповідно до приписів підпункту 2 ст. 26 цього Закону мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Потерпіла у своєму позові регламентує таке положення Закону, однак такої вимоги не заявила. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що виходити за межі позовних вимог підстав немає.

Щодо вимог потерпілої ОСОБА_13 про стягнення з усіх відповідачів солідарно моральної шкоди в розмірі 500 000 грн суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд враховує характер неправомірних дій обвинуваченої, тяжкість наслідків вчиненого злочину, обставини завдання такої шкоди, що призвели до шкоди здоров`ю, лікування та заподіяння каліцтва потерпілої, а також причинно-наслідковий зв`язок між таким злочинним діянням обвинуваченої та спричиненими наслідками у вигляді моральної шкоди, заподіяної потерпілій.

Враховуючи розмір заявленої суми по відшкодуванню моральної шкоди суд виходить із принципу розумності та справедливості та вважає, що враховуючи особу обвинуваченої, заявлену потерпілим суму слід знизити до розміру в 400 000 грн.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Обираючи міру покарання обвинуваченій, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, позицію потерпілих, які наполягають на призначенні обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, досудову доповідь органу пробації і приходить до висновку призначити реально основне покарання та додаткове покарання.

Обвинувачена є матір`ю малолітньої дитини: має доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до положень ст. 79 КК України у разі призначення покарання у виді позбавлення волі жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким злочином.

Отже, підстав застосовування норм ст. 79 КК України при призначенні покарання обвинуваченій суд не вбачає.

З урахуванням обставин справи; складу інкримінованого обвинуваченій злочину; форми її вини; наявності заподіяної трьом потерпілим значної майнової та моральної шкоди; загальних засад призначення покарання, необхідного й достатнього для виправлення засудженої та попередження нових кримінальних правопорушень суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Підстав для застосування норм ст. 75 та 76 КПК України суд не вбачає.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Підстави для скасування арешту майна, накладеного відповідно до ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду від 16.01.2020, що визначені ст. 174 КПК України наявні. Майно, на яке був накладений арешт, було визнано речовими доказами, не підлягає спеціальній конфіскації. Однак, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочинних дій обвинуваченої, слід судове рішення про забезпечення кримінального провадження у виді арешту автомобіля обвинуваченої залишити, а арешт з майна потерпілого скасувати.

Судові витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченої в межах поданих прокурором доказів.

Прокурор у дебатах заявив клопотання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи думки учасників судового розгляду, які фактично не висловили жодних заперечень з цього приводу, визначену судом міру покарання обвинуваченому суд дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, а не тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили. Відповідно до приписів ст. 183, 184, 194 та 331 КПК України суд не вбачає достатніх підстав для обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому застосовує більш м`який запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 615 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_10 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Cтрок відбування покарання за цим вироком рахувати з моменту її затримання відповідно до ст. 87 КВК України.

До вступу вироку в законну силу, обрати запобіжний захід ОСОБА_10 у виді домашнього арешту, заборонивши їй залишати своє житло цілодобово, за виключенням часу, необхідного для укриття в спеціально відведених місцях цивільного захисту задля збереження свого життя та життя членів її сім`ї під час оголошеної за її місцем проживання повітряної тривоги в зв`язку з збройною агресією російської федерації.

Стягнути з ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь держави судові витрати за проведення експертизи у розмірі 5 269 (три тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_7 ) 100 000 (сто тисяч) грн 00 коп. моральної шкоди.

У задоволенні інших вимог відмовити за недоведеністю.

Стягнути із ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», , на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_7 ) 35 066 (тридцять п`ять тисяч шістдесят шість) грн 58 коп. майнової шкоди та 1 753 (одну тисячу сімсот п`ятдесят три) грн 33 коп. моральної шкоди.

У задоволенні інших вимог відмовити за недоведеністю.

У задоволенні позову ОСОБА_12 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тіволі Фюр» відмовити в повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий) 400 000 (чотириста тисяч) грн 00 коп. моральної шкоди.

У задоволенні інших вимог відмовити за недоведеністю.

Стягнути із ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», , на користь ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий) 227 875 (двісті двадцять сім тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн 04 коп. витрат на лікування та 11 393 (одинадцять тисяч триста дев`яносто три) грн 75 коп. моральної шкоди.

У задоволенні інших вимог відмовити за недоведеністю.

У задоволенні позову ОСОБА_13 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тіволі Фюр» відмовити в повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_8 ) 104 681 (сто чотири тисячі шістсот вісімдесят одну) грн 23 коп. майнової шкоди та 200 000 (двісті тисяч) грн 00 коп. моральної шкоди.

У задоволенні інших вимог відмовити за недоведеністю.

Стягнути із ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», , на користь ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_8 , 128 000 (сто двадцять вісім тисяч) грн 00 коп. майнової шкоди; 75 156 (сімдесят п`ять тисяч сто п`ятдесят шість) грн 33 коп. витрат на лікування; 18 891 (вісімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто одну) грн 60 коп. за шкоду пов`язану з його лікуванням, з розрахунку 1/30 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів; 90 000 (дев`яносто тисяч) грн 00 коп. страхового відшкодування (регламенної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності та 8 432 (вісім тисяч чотириста тридцять дві) грн 41 коп. моральної шкоди.

У задоволенні інших вимог відмовити за недоведеністю.

У задоволенні позову ОСОБА_11 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тіволі Фюр» відмовити в повному обсязі.

Речові докази:

- автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на майданчику для зберігання транспортних засобів по вул. Кірова, 15 в с. Семенівка Баришівського району Київської області повернути ОСОБА_10 чи уповноваженій нею особі;

- автомобіль марки «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом «ЛЕВ 183273», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що знаходиться на майданчику для зберігання транспортних засобів по вул. Кірова, 15 в с. Семенівка Баришівського району Київської області повернути ОСОБА_11 чи уповноваженій ним особі;

Скасувати арешт на майно: автомобіль марки «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом «ЛЕВ 183273», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що був накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2020.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в порядку, визначеному ч. 6 ст. 376 КПК України.

Копію вироку в частині обраного запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 направити до Святошинського УП ГУ НП в м. Києві для виконання.

Суддя ОСОБА_1