печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2575/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря секретаря судового ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001113 від 01.09.2022, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2023 Прокурор Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Слідчим відділом Печерського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному 01.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001113 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Печерською окружною прокуратурою міста Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шахрайським шляхом, з використанням завідомо підроблених документів, ввівши в оману ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заволодів грошовими коштами останнього за наступних обставин.

Так, у грудні 2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи в дружніх стосунках з ОСОБА_5 , запропонував останньому придбати належну йому квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за суму еквівалентну 54000 доларів США, а саме 1 350 000 гривень, достовірно знаючи, що він перебуває в шлюбі з ОСОБА_6 .

В подальшому між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу № 797 від 28.12.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , яким за ОСОБА_5 зареєстровано право приватної власності на вказану квартиру.

В ході укладення вказаного договору ОСОБА_4 надано нотаріусу, у тому числі, заяву від 28.12.2015, згідно якої останній повідомляє, що на момент набуття у власність квартири, що є предметом вказаного договору, у зареєстрованому шлюбі та у фактичних сімейних відносинах не перебуває, вказана квартира є особистою приватною власністю та особи, які можуть поставити питання про визнання за ними права власності на відчужувану квартиру відсутні.

Після цього, у грудні 2021 року, ОСОБА_6 - дружина ОСОБА_4 , за попередньою змовою з останнім, подала цивільний позов про визнання вищевказаного договору купівлі-продажу № 797 від 28.12.2015 недійсним, мотивуючи це тим, що з 1988 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , у 2006 році ними придбано вищевказану квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яку останній продав без її згоди на відчуження.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13.07.2022 позовну заяву ОСОБА_6 задоволено, договір купівлі-продажу квартири № 797 від 28.12.2015 визнано недійсним, рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 скасовано.

Вищевказані обставини свідчать про факт заволодіння ОСОБА_4 грошовими коштами ОСОБА_5 на загальну суму 1 350 000 гривень, вчинене шляхом обману з використанням завідомо підроблених документів.

Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 319814716 від 09.01.2023 об`єкт житлової нерухомості - квартира, загальною площею 131 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 63, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у приватній власності ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Постановою процесуального керівника від 10.01.2023 вказаний об`єкт житлової нерухомості - квартира, загальною площею 131 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 63, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, виникла необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне здійснити розгляд провадження без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення арешту майна.

В судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом Печерського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному 01.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001113 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою процесуального керівника від 10.01.2023 об`єкт житлової нерухомості - квартира, загальною площею 131 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 63, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В клопотанні прокурора вбачаються підстави для накладення арешту, оскільки вказане нерухоме майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, набуте кримінально протиправним шляхом, визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що прокурором у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, набуте кримінально протиправним шляхом, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів, тому слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

1. Накласти арешт, на об`єкт житлової нерухомості - квартиру, загальною площею 131 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 63, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у приватній власності ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

2. Заборонити державним реєстраторам та нотаріусам вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вищевказаного об`єкту нерухомості.

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором/слідчим у кримінальному провадженні № 0001113 від 01.09.2022.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційногосуду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1