Справа № 243/3052/22
Провадження № 1-кп/243/549/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 11.05.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Острава-Вітковіце Чеської Республіки, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб, раніше не судимий, військовослужбовець (старший кулеметник бронеавтомобіля 1 автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення батальйону спеціального призначення «Донбас» військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, солдат), проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. п. 5, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 11.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. п. 5, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів. В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилається на те, що обґрунтованість висунутого обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема, протоколом огляду місця події та трупа від 11.05.2022, протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколом огляду предметів від 11.05.2022, протоколом проведення слідчого експерименту зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом огляду місця події від 11.05.2022, протоколом огляду предметів від 13.05.2022, протоколом огляду речей від 17.05.2022, протоколом огляду трупа від 18.05.2022, протоколом додаткового огляду місця події від 19.05.2022, протоколом огляду предмета від 02.06.2022, висновком № СЕ-19/104-22/14374-БЛ від 16.06.2022 судової експертизи зброї, висновком № СЕ-19/104-22/14371-ВТХ від 14.06.2022 судової вибухово-технічної експертизи, судово-медичними, судовими комісійними експертизами, судовими молекулярно-генетичними експертизами, судово-психіатричною експертизою стосовно ОСОБА_6 та іншими експертизами та матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 покладається необхідність запобігання спробам: 1) переховуватися від суду, що підтверджується, тим що солдат ОСОБА_17 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів за найтяжчий з яких передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років або довічним позбавлення волі, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованих злочинів, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі обвинуваченого будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а наявністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування обвинуваченого у разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства. Зазначений ризик, окрім іншого підтверджується тим, що ОСОБА_17 наразі не одружений, не має на утриманні дітей та непрацездатних батьків, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків у останнього. Крім того, органом досудового розслідування, встановлено, що ОСОБА_17 має закордонний паспорт громадянина України та документи, які свідчать про наявність у нього громадянства іншої країни - Чехії, вказані обставини підтверджують можливість переховування обвинуваченим від судового слідства та правосуддя в будь-який час, перебуваючи не тільки поза межами міст, областей України, а і створить умови останньому безперешкодно покинути територію України та переховуватися в іншій країні; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується, тим, що ОСОБА_17 після вчинення умисного вбивства намагався знищити речові докази та тіло загиблого, тож, вказаний ризик достатньо обґрунтований, що в подальшому обвинувачений зможе знищити, сховати або спотворити інші сліди злочину, або знищити, спотворити початкове місце вчинення кримінального правопорушення, яким є огороджене приміщення біля гаражу, за місце проживання загиблого, які можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні і мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині та вплинути на свідків з числа цивільних осіб, які проживають у м. Слов`янськ Донецької області та надали стосовно останнього викриваючи показання стосовно вчинення ним умисного вбивства, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Крім того, слід також врахувати те, що ОСОБА_17 є військовослужбовцем НГУ, який володіє навичками рукопашного бою, оперативної роботи та вогнепальної стрільби. По роду своєї діяльності ОСОБА_18 неодноразово доводилось фізично знешкоджувати противників, оскільки тривалий час брав участь в іноземному французькому легіоні та приймав участь у бойових діях, також ОСОБА_19 здобув стійкі оперативні зв`язки серед інших військовослужбовців, що відповідно дасть йому можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що обвинувачений, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець, маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків та близьких родичів загиблого. Імовірність впливу на свідків за допомогою насильства складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, в яких він обвинувачується, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Також, солдат ОСОБА_20 , маючи певну підтримку серед командування частини, які за проханням останнього користуючись своїми повноваженнями як командири, можуть здійснювати вплив на свідків, як шляхом благання або умовляння їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої можуть погрожувати свідкам, чи протиправно вплинути на них із застосуванням сили для того, щоб вони відмовились від своїх показань, які надалі на досудовому розслідування та ще не допитані не в суді першої інстанції; 5) вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що обвинувачений вчиняючи умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, в умовах воєнного стану, фактично самовільно залишив місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину за ст. 408 ч. 4 КК України. Крім того, після вчинення вбивства цивільної особи, солдат ОСОБА_17 підклав під тіло ОСОБА_21 гранату типу Ф-1, яку привів у бойову готовність для підриву тіла останнього, вказані обставини свідчать про вчинення ОСОБА_22 ще одного злочину стосовно інших осіб, які могли знайти тіло трупа, що підтверджує бажання обвинуваченого уникнути відповідальності та тяжкості покарання, що йому загрожує останньому та безумовно свідчить про можливість втечі обвинуваченого. Неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання обвинуваченим його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_17 буде зобов`язаний повернутися до місця мешкання та реєстрації, тобто на територію Донецької області або інше область, що створить умови та змогу ОСОБА_8 здійснювати вплив на свідків, так як обвинувачений ОСОБА_20 на теперішний час не має постійного місця реєстрації та постійного місця проживання, а постійним місце проживання є адреса: АДРЕСА_1 (що є територія військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України), у зв`язку з чим неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою обвинуваченого, що дасть останньому можливість переховуватись від правосуддя або здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від свої показань. За тих самих причин неможливо застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що він обвинувачується у вчинені злочину, пов`язаного із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини, тобто вчинив умисне вбивство ОСОБА_21 . Також слід розуміти те, що злочин, у якому обвинувачується військовослужбовець ОСОБА_20 , вчинений під час, коли триває широкомасштабна збройна агресія російської федерації проти України, а отже, вчинення вбивства цивільної особи, громадянина України, в умовах воєнного стану послаблює обороноздатність України та негативно впливає на бойовий дух та моральний стан цивільних осіб, які проживають у прифронтових регіонах країни. Неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, поручителі з числа цивільних осіб не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків щодо не здійснення впливу на свідків, які до теперішнього часу проходять військову службу, де проходив військову службу ОСОБА_17 , а також проживають по всій території України. За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, а також, суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість обвинуваченого свідчать про те, що наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування. Тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів викликають саме ту реакцію суспільства і наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення ОСОБА_8 як виключну міру запобіжного заходу, застосування до останнього менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого і унеможливити настання ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Отже, досягнення мети, визначеної у ст. 177 КПК України, наразі можливе виключно шляхом утримання під вартою ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_20 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого, залучений для проведення окремої процесуальної дії, адвокат ОСОБА_7 , в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного стосовно клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити в його задоволенні та призначити ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого за договором, адвокат ОСОБА_23 , в судовому засіданні не приймав участь, в телефонному режимі повідомив, що не має можливості вийти на відеоконференцію у призначений час, оскільки у нього призначені інші судові засідання. Надіслав на адресу суду клопотання, згідно з яким захисник посилається на те, що стороною обвинувачення належним чином не зібрано достатньо доказів для можливості притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за фактом вчинення умисного вбивства та замаху на навмисне вбивство. Докази, на які посилається сторона обвинувачення, зібрані із суттєвими порушеннями процесуальних норм та є неналежними. Сторона захисту просить суд розглянути питання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання його матері. Захисник посилається на те, що наразі сторона обвинувачення вже декілька разів із застосуванням відеофіксації допитала всіх свідків у кримінальному провадженні, проводила декілька разів огляди місця події, судово-медичні експертизи трупу покійного ОСОБА_21 і таким чином перебування ОСОБА_6 саме на цілодобовому арешті жодним чином не вплине на обсяг та характер доказів. Навпаки, на думку сторони захисту, перебування ОСОБА_6 на домашньому арешті сприятиме якіснішому наданню йому правової допомоги з боку адвоката, не погіршить стан здоров`я обвинуваченого та допоможу суду продуктивніше планувати розгляд справи по суті. В обґрунтування заявленого захисник посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях звертає увагу національних судів України на необґрунтоване надмірне тримання осіб під вартою та необхідність зважено підходити до практики продовження строків тримання осіб під вартою.

Потерпіла ОСОБА_24 не брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, будь-яких заяв, клопотань від потерпілої на адресу суду не надходило.

Судова колегія, вислухавши думку учасників процесу, дійшла наступного.

Відповідно до положень частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Судом з достовірністю встановлено, що 13.05.2022 слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення застави.
Після цього ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2022, 04.08.2022 та 29.09.2022 року строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжувався, востаннє був продовжений до 12.11.2022 року включно.
Таким чином, обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зазначеними вище рішеннями слідчого судді, які є чинними, а також зібраними під час досудового розслідування доказами, які прокурором були визнані достатніми, та був складений обвинувальний акт, який в подальшому направлено до суду.
Враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою та могли свідчити, що стан здоров`я останнього виключає можливість його перебування у відповідній установі виконання покарань, з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, за найтяжчий з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, колегія суддів вважає реальними та доведеними заявлені прокурором ризики, визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, суд вважає реальним ризик, встановлений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_20 достовірно обізнаний про тяжкість покарання, яке може йому загрожувати у разі визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, та може спробувати уникнути відповідальності шляхом переховування від суду, при цьому наслідки і ризик втечі для обвинуваченого можуть бути визнаними як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування.

Доводи прокурора стосовно ймовірності настання ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, суд не приймає та вважає необґрунтованими, оскільки на теперішній час досудове розслідування вже завершено, складений відносно ОСОБА_6 обвинувальний акт разом з реєстром матеріалів кримінального провадження переданий до суду, тож, всі докази по кримінальному провадженню зібрані, досліджені та зафіксовані.

Крім ризику переховування, прокурором також заявлений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_20 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню.

Вказаний ризик колегія суддів приймає до уваги та вважає обґрунтованим, оскільки наразі судом проводиться підготовча стадія по кримінальному провадженню, порядок дослідження доказів судом не встановлений, свідки не допитані, тож ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснити спроби фізичного або психологічного впливу на свідків з метою змусити їх змінити надані раніше, під час досудового розслідування, небажані для ОСОБА_6 свідчення, задля уникнення в подальшому кримінальної відповідальності. Імовірність впливу обвинуваченого на свідків також підтверджується тим, що ОСОБА_20 є військовослужбовцем, згідно із заявою сторони захисту, має намір повернутися до військової служби у разі обрання йому запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, та в такому випадку обвинувачений знов матиме доступ до зброї, що може стати одним із чинників ймовірного впливу на свідків кримінального правопорушення.

Судова колегія також вважає досить реальним заявлений прокурором ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_20 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у разі повернення обвинуваченого до виконання обов`язків військової служби, з останнім може втратитися зв`язок, тому що військові під час виконання своїх обов`язків регулярно змінюють своє місцезнаходження, в тому числі дислокуються в такій місцевості, де відсутній мобільний та/або інтернет зв`язок, що в свою чергу, може викликати складнощі у проведенні судових засідань та встановлення судом всіх обставин вчинення кримінальних правопорушень. Також, будучи військовослужбовцем та маючи доступ до зброї, існує вірогідність того, що ОСОБА_20 може цим скористатися та здійснити спробу самокалічення задля затягування судового процесу та, можливо, в подальшому уникнення кримінальної відповідальності.

Також доведеним є ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_20 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Незважаючи на відсутність судимостей у обвинуваченого, на існування вказаного ризику вказує характер обвинувачення, а саме те, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення були вчинені за один день, що може свідчити про схильність ОСОБА_6 до вчинення протиправних дій. Крім цього, вказаний ризик може бути реалізований з високою вірогідністю у разі повернення обвинуваченого до військової служби та отримання доступу до зброї, необхідної для виконання обов`язків військової служби.

Колегія суддів також, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, розглянула й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, які передбачені ст. 176 КПК України, в тому числі й цілодобовий домашній арешт, на якому наполягала сторона захисту, однак, з огляду на характер обвинувачення, тяжкість інкримінованих ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, з огляду на те, що ці кримінальні правопорушення спрямовані проти життя людини, що є найвищою соціальною цінністю, вважає, що прокурором в судовому засіданні обґрунтовано було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Доказів того, що обставини, які були прийняті слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська при обранні ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту суду не надано.

Суд не приймає до уваги доводи захисника обвинуваченого що до того, що ОСОБА_9 можна призначити запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту за місцем мешкання матері обвинуваченого, оскільки суду не надано будь-яких підтверджень стосовно місця проживання матері ОСОБА_25 .

Підсумовуючи наведене вище, судова колегія дійшла висновку, що є законні підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08.01.2023 року включно, оскільки саме такий запобіжний захід може у подальшому запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.
Обираючи обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави, оскільки злочин був вчинений із застосуванням насильства та призвів до загибелі людини.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 314, 315, 336, 371-372, 376, 395 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. п. 5, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 на строк 60 днів, - до 08 січня 2023 року включно.

Копію цієї ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику, - до відома, та до гауптвахти Луганського- ІНФОРМАЦІЯ_3 , - для виконання.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала про застосування запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 11.11.2022 року о 08-15 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3