КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2022 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 296 КК України та виправдано його,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим у тому, що він 02.02.2020 близько 03 год. 09 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вийшов з ресторану «Калаки», що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Павла Тичини, 7-А, та підійшов до транспортного засобу «Део ланос», державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_9 , працюючи в компанії таксі «Убер», відчинив передні пасажирські двері та сів до вказаного транспортного засобу.

В подальшому, ОСОБА_6 запитав у ОСОБА_9 чи він таксист, на що останній відповів, що так. В той час, коли ОСОБА_6 перебував у транспортному засобі, він постійно тримав скляну пляшку лівою рукою біля своєї голови. Останній запитав у таксиста, яка адреса замовлення та вказав іншу адресу, а саме мікрорайон «Борщагівка», після чого таксист почав вводити в навігаторі адресу, тому що не знав маршруту даної поїздки, але чоловік почав демонструвати явну зневагу до загальноприйнятих у суспільстві правил поведінки та почав безпричинно кричати, щоб той вимкнув мобільний телефон.

Через деякий проміжок часу на робочий телефон ОСОБА_9 зателефонував номер та він зрозумів, що це була особа, яка першочергово зробила замовлення через програму «Убер», а не особа, яка знаходилась в транспортному засобі.

ОСОБА_6 продовжував себе агресивно поводити, а саме після того, як у ОСОБА_9 задзвонив телефон, наніс останньому один удар в область голови скляною пляшкою, яка знаходилась у нього в руках. Продовжуючи провокувати конфлікт з ОСОБА_9 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, вперто не бажаючи припиняти своїх дій, продовжив висловлюватись нецензурною лайкою на адресу останнього та знову наніс удар пляшкою по голові.

Через декілька хвилин, на мобільний телефон ОСОБА_9 зателефонував знайомий на ім`я ОСОБА_10 та запитував у водія про те, в якому напрямку він їде та таксист відповів, що в район «Борщагівки», після чого ОСОБА_6 , діючи з хуліганських спонукань, порушуючи громадський порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, з винятковим цинізмом, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки в частині забезпечення спокійних умов побуту і відпочинку людей, усвідомлюючи свої злочинні дії, спрямував скляну пляшку у напрямку голови та почав викрикувати у телефон про те, що вони їдуть в ліс та почав забирати мобільний телефон.

Рухаючись по Русанівській Набережній, ОСОБА_9 помітив натовп людей та почав зупинятись, але ОСОБА_11 почав поводити себе агресивно та наніс ОСОБА_9 декілька ударів пляшкою по голові. Після чого ОСОБА_9 вистрибнув, а транспортний засіб поїхав далі, ОСОБА_6 вийшов з транспортного засобу, розбив скляну пляшку та побіг у невідомому напрямку.

Хуліганські дії ОСОБА_6 відзначались винятковим цинізмом, явною неповагою до суспільства, грубим порушенням громадського порядку та супроводжувались заподіянням тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_6 було затримано прохожими після вчинення хуліганських дій при спробі втечі з місця вчинення кримінального правопорушення, до приїду працівників поліції.

Внаслідок вчинення вказаних дій, ОСОБА_9 , згідно висновку експерта № 042/1-168-2020 від 05.02.2020, виданого відділом судово-медичної експертизи живих осіб Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, отримав легке тілесне ушкодження, у вигляді крововиливу в правій тім`яній області

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Так, прокурор зазначає, що суд безпідставно відхилив та відмовив у задоволенні клопотань сторони обвинувачення, зокрема про оголошення показів потерпілого, про отримання інформації щодо потерпілого з відділів РАЦСу та прикордонної служби, про надання часу для зміни обвинувачення. Також вказує, що судом не враховані покази свідка ОСОБА_12 , який зазначив, що потерпілий вискочив з автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди і в короткий проміжок часу зазначив, що на нього вчинено напад, а тому не можна вважати, що тілесні ушкодження виникли у потерпілого через ДТП. Не надано належної оцінки тому факту, що за допомогою показів потерпілого виявлено чоловіка, який наносив останньому тілесні ушкодження, що підтверджується показами свідків працівників поліції ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Звертає увагу, що свідок ОСОБА_14 ознайомилась лише зі своїми показами, а не з матеріалами кримінального провадження, а тому суд помилково поставився до її показів критично.

Захисник ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін. Зазначає, що процесуальне рішення суду про відхилення клопотання прокурора про оголошення показів потерпілого ОСОБА_9 , наданих слідчому на стадії досудового розслідування, прийнято із дотриманням вимог закону. Вказує, що доводи прокурора про відхилене клопотання про отримання інформації щодо місцезнаходження потерпілого ОСОБА_9 з відділів реєстрації цивільного стану та прикордонної служби не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що таке клопотання заявлялося прокурором під час судового засідання. Звертає увагу, що доводи прокурора про неправомірне відмовлення судом у клопотанні про надання часу для зміни обвинувачення, є необґрунтованим, оскільки перед закриттям стадії судового слідства та переходу до судових дебатів, суд з`ясував думку прокурора з приводу наявності додаткових доказів та клопотань, однак жодних клопотань про зміну обвинувачення не надійшло. Також зазначає, що жоден з наданих стороною обвинувачення доказів не дає достатніх підстав стверджувати поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановляючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції безпосередньо дослідив та оцінив всі надані сторонами докази.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні, посилаючись на ст. 63 Конституції України та ст. 42 КПК України, відмовився давати показання, зазначивши, що не вчиняв жодних злочинів та просив його виправдати.

Вирок суду першої інстанції ґрунтується на результатах дослідження в ході судового розгляду доказів - показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.02.2020; довідці КМКЛШМД № 992 від 02.02.2020; висновку експерта № 042/1-168-2020 від 05.02.2020.

Так, свідок ОСОБА_12 суду показав, що в день події він вийшов з ресторану по вул. Русанівська Набережна в м. Києві та побачив проїжджаючий поруч автомобіль, який різко загальмував та з нього вискочив хлопець, який кричав та кликав на допомогу. При цьому автомобіль поїхав далі та зіткнувся з іншим автомобілем. Також помітив як з пасажирського сидіння виходить чоловік в нетверезому стані, з пляшкою в руках та рухається в сторону двора будинку. ОСОБА_12 допоміг потерпілому підвестися та викликав поліцію, яка приїхала та затримала нетверезого чоловіка. Свідок вказав, що нетверезий чоловік щось кричав у бік оточуючих, але агресивних дій не вчиняв, тілесних ушкоджень не наносив.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що в день події перебував у своїй квартирі, почув шум з вулиці, виглянув у вікно та побачив як автомобіль невідомої йому марки зіткнувся з парканом, після чого зателефонував у поліцію. Також на місці події бачив чоловіка, зовнішності якого не пам`ятає, який намагався втекти від групи осіб, однак вони його спіймали.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що в день події, під час патрулювання району, отримав виклик про бійку в районі Русанівської Набережної. По приїзду побачив автомобіль марки «Део Ланос», який зіткнувся з деревом. Крім цього, на місці події знаходився водій вказаного автомобіля ОСОБА_9 та інший чоловік - ОСОБА_6 , якого затримали небайдужі громадяни до приїзду поліції. Свідок намагався поговорити з ОСОБА_6 , однак останній поводив себе неадекватно та агресивно, тому була викликана слідчо-оперативна група, працівники якої його затримали та проводили процесуальні дії.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що в день події працювала разом з напарником ОСОБА_13 в складі патруля та вони отримали виклик про бійку в районі Русанівської Набережної, однак приїхавши на місце події, виявили там ДТП. Повідомила, що обставин події не пам`ятає, оскільки пройшов значний проміжок часу, а її покази в письмовому вигляді їй дав почитати прокурор перед судовим засіданням.

У протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 03.02.2020 зафіксовано факт звернення ОСОБА_9 про спричинення йому тілесних ушкоджень та завдання фізичного болю пасажиром його автомобіля.

Відповідно до довідки КМКЛШМД № 992 від 02.02.2020 ОСОБА_9 в період часу з 05 год. 40 хв. до 06 год. 20 хв. перебував в приймальному відділенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, з діагнозом - забій м`яких тканин заднєтім`яної ділянки справа.

Згідно з висновком експерта № 042/1-168-2020 від 05.02.2020 при проведенні судово-медичного огляду ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження у вигляді крововиливу в правій тім`яній області, яке утворилося від дії тупого предмету, за давністю може відповідати вказаному терміну - 02.02.2020 та належить до легкого тілесного ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я.

За результатами дослідження цих доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що жоден допитаний в судовому засіданні свідок не вказав про те, що був очевидцем конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, а також про те, що у їх присутності в громадському місці ОСОБА_6 завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_9 будь-яким предметом, у тому числі заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень.

Також суд визнав не доведеним походження виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень саме від нанесення йому удару пляшкою по голові.

У судові засідання суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 не з`явився, хоча судом вживались заходи задля забезпечення його участі в ході судового розгляду та надання ним показів.

До суду апеляційної інстанції потерпілий також не з`явився, хоча неодноразово викликався в судові засідання для допиту, однак до суду не прибув та показань не надав.

Колегія суддів визнала необґрунтованим клопотання прокурора про повторне дослідження доказів, оскільки будь-якої неповноти або порушень дослідження цих доказів судом першої інстанції в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Повторне дослідження зазначених у клопотанні прокурора доказів суперечить положенням ч.3 ст.404 КПК України, не має жодного юридичного сенсу та призведе лише до затягування апеляційного розгляду кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність ухвалення виправдувального вироку у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_6 в межах пред`явленого йому обвинувачення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду, яка полягала у тому, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотань сторони обвинувачення про оголошення показів потерпілого, про отримання інформації щодо потерпілого з відділу РАЦСу та прикордонної служби, про надання часу для зміни обвинувачення, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що прокурор в ході судового розгляду не забезпечив участь потерпілого, тоді як судом вживались вичерпні заходи з метою встановлення його місцезнаходження.

Клопотання прокурора про оголошення показів потерпілого не було належним чином мотивоване, а тому порушувало принцип безпосередності дослідження показань.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що судом неодноразово відкладались судові засідання через неявку прокурора, а також надавався час прокурору для ознайомлення з матеріалами провадження, однак будь-яких клопотань або звернень з приводу зміни обвинувачення на стадії з`ясування обставин та перевірки їх доказами від прокурора не надходило.

Зміна обвинувачення під час судових дебатів процесуальним законом не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3