ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/696/23 Справа № 192/1365/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Дніпрі,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи постановлене рішення, суд послався на те, що ОСОБА_4 станом на 22.09.2022 відбув більше 2/3 строку призначеного покарання, за час відбування покарання має 1 заохочення та 1 стягнення, характеризується посередньо, не працевлаштований, до виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, не приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, а також у роботі самодіяльних організацій, та не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. До того ж, засуджений відбуває покарання за умисний тяжкий злочин, раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до зняття судимості знову вчинив умисний злочин, тобто належних висновків для себе засуджений не зробив і знов продовжував порушувати закон, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою звільнити його умовно-достроково від призначеного покарання. Обгрунтовуючи заявлені вимоги, засуджений посилається на те, що рішення суду є необгрунтованим. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду клопотання не було враховано наявність в нього міцних соціальних зв`язків, те, що він має дружину та сина, постійне місце проживання. Разом з цим, наголошує, що суд залишив поза увагою, що він має бойовий досвід, а також, що його здоров`я за час перебування у місцях позбавлення волі значно погіршилось, тому, на переконання засудженого, ухвала суду підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, при розгляді клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні докази у провадженні, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2018, яким він засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Початок строку відбування покарання 05.08.2017, кінець 05.08.2024.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання, суд першої інстанції враховав особу ОСОБА_4 , який характеризується посередньо, а також те, що засуджений раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні кримінальні правопорушення і до погашення судимості знову вчинив злочин.

Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на характер вчиненого злочину, й на поведінку протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання, є недоцільним.

Що стосується вирішення питання обґрунтованості вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що засуджений ОСОБА_4 до виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно, не приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не працевлаштований, за весь період відбування покарання має лише 1 заохочення, характеризувалась посередньо, що в сукупності вказує на не доведення ним свого виправлення.

Також, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та знову вчинив новий злочин, що свідчить про йогу стійку антисоціальну поведінку та небажання ставати на шлях виправлення, у зв`язку з чим таке звільнення засудженого від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, не буде ефективним та є передчасним.

Доводи засудженого про те, що місцевим судом не було надано належної оцінки його особі, є неспроможними, оскільки суд першої інстанції оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що наявність лише факту відбуття 2/3 частини призначеного покарання, з урахуванням інших, встановлених судом обставин, на виправлення засудженого не вказують.

При цьому, колегія суддів зауважує, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України, є її обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Враховуючи викладене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, за доводами апеляційної скарги, для її скасування, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3