Справа № 272/71/22
Провадження № 1-кп/288/29/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 30 вересня 2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гальчин, Андрушівського району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ВОЮС» на посаді майстер цеху, громадянин України, українець, раніше не судимий,

що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 307, частиною 2 статті 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 займаючи відповідно до наказу начальника ГУНП в Житомирській області від 16.07.2021 № 225 о/с, обіймаючи посаду інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 1 Бердичівського РВП в Житомирській області з 19.07.2021, всупереч вимогам переліченого та іншого законодавства України, тобто Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, тощо, переслідуючи корисливі мотиви і мету, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки, які полягають у впливі на суспільні відносини, що регулюють порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів з метою захисту здоров`я населення, усвідомлено вчинив ряд протиправних дій спрямованих на особисте збагачення, шляхом незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту психотропної речовини.

Так, ОСОБА_4 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (час, місце, спосіб, тощо) придбав, перевіз та надалі упродовж невстановленого проміжку часу незаконно зберігав у невстановленому місці, а в подальшому особисто при собі до 06.10.2021, з метою подальшого незаконного збуту, психотропну речовину «амфетамін», обіг якої обмежено, загальною масою 0,3520 грами.

У вищевказаний день, 06.10.2021, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою незаконного збуту ОСОБА_6 згаданої психотропної речовини, завчасно узгодивши з останнім, під час телефонної розмови, час та місце зустрічі приблизно о 21 год. на автомобілі марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, прибув до вул. Зазулінського, будинок № 18 а біля магазину «Каштан», в м. Андрушівка Житомирської області, де відбулася зустріч з ОСОБА_6 під час якої ОСОБА_4 , запропонував ОСОБА_6 присісти у автомобіль, у якому він приїхав, після чого ОСОБА_6 присів поруч з ОСОБА_4 , на переднє пасажирське сидіння.

В подальшому, ОСОБА_4 , знаходячись в автомобілі, на водійському місці, переслідуючи особисті протиправні корисливі мотиви і мету, діючи умисно, маючи при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено, «амфетамін» і яка знаходилася у згортку з фольги, передав її (згорток з фольги з речовиною) ОСОБА_6 , чим збув останньому речовину, яка відповідно до висновку експерта від 07.10.2021 № СЕ-19/106-21/10329-НЗПРАП, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою - 0,3520 грами, який відповідно до Списку № 2 Таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 307 Кримінального кодексу України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини.

Також ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (час, місце, спосіб, тощо) повторно придбав, перевіз та надалі упродовж невстановленого проміжку часу незаконно зберігав у невстановленому місці, а в подальшому особисто при собі до 08.10.2021, з метою подальшого незаконного збуту, психотропну речовину «амфетамін», обіг якої обмежено, загальною масою 0,3029 грами.

У вищевказаний день, 08.10.2021, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою повторного незаконного збуту ОСОБА_6 загаданої психотропної речовини, завчасно узгодивши з останнім, під час телефонної розмови, час та місце зустрічі, приблизно о 16 год. 32 хв на автомобілі марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, прибув до вул. Київська, 20 навпроти магазину «Авто запчастини», в м. Андрушівка Житомирської області, де відбулася зустріч з ОСОБА_6 під час якої ОСОБА_4 , запропонував ОСОБА_6 присісти у автомобіль, у якому він приїхав, після чого ОСОБА_6 присів поруч з ОСОБА_4 , на переднє пасажирське сидіння.

ОСОБА_4 , знаходячись в автомобілі, на водійському місці, переслідуючи особисті протиправні корисливі мотиви і мету, діючи умисно, маючи при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено, «амфетамін», яка знаходилася у згортку з фольги, передав її (згорток з фольги з речовиною) ОСОБА_6 , чим повторно збув останньому речовину, яка відповідно до висновку експерта від 09.10.2021 № СЕ-19/106-21/10427-НЗПРАП, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою - 0,3029 грами, який відповідно до Списку № 2 Таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено, після чого був затриманий.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчиненому повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 307, частиною 2 статті 307 КК України, визнав повністю та дав покази, які відповідають змісту обвинувачення та погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорював їх, позиція його є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку згідно статті 349 КПК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, кваліфікує дії ОСОБА_4 , кваліфікує за частиною 1 статті 307 КК України як незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини та за частиною 2 статті 307 КК України як незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, вчиненому повторно.

Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, згідно статті 66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Щире каяття обвинуваченого полягає у визнанні обставин, регламентованих пункту 1 частини 2 статті 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, вину у вчиненні злочину визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, добровільно сприяв органу досудового розслідування в установленні обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, на сьогодні працює кримінальних правопорушень протягом часу розгляду справи не вчиняв.

Обставин, згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 , раніше не судимий, працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ВОЮС» -на посаді майстер цеху, характеризується з позитивної сторони, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання злочинам. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.

На підставі вищевикладеного, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, та того, що покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкцій частини 1 статті 307 КК України, частини 2 статті 307 КК України із застосуванням частини 1 статті 70 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до частини 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Пленум Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення кримінального покарання", у п. 8 роз`яснив, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України), може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Разом з тим, при наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 (щире каяття у вчиненому та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення), та які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особу обвинуваченого та критичним відношенням винного до вчиненого, молодий вік, перша судимість, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого положення статті 69 КК України, призначивши основне покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції частини 2 статті 307 КК України. Керуючись положеннями частини 2 статті 69 КК України суд дійшов висновку не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Виходячи з наведеного, суд обирає покарання в межах санкції частин статей КК України із застосуванням статті 69 КК України та призначенням покарання нижче від найнижчої межі у виді позбавлення волі без конфіскації майна, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за правилами частини 1 статті 70 КК України.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини вчинення злочину, те, що обвинувачений судимостей немає, відношення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень статті 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених статті 76 КК України.

На думку суду саме таке покарання сприятиме досягненню мети покарання, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`явлено.

Судові витрати в порядку статті 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Питання про речові докази слід вирішити судом в порядку статті 100 КПК України.

Арешт на майно відповідно до частини 4 статті 174 КПК України підлягає скасуванню.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11 жовтня 2022 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено заставу у розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, яку має право внести підозрюваний або інша фізична чи юридична особа (заставодавець).

Запобіжний захід, застосований стосовно обвинуваченого у виді застави закінчив свою дію 08 лютого 2022 року та не був продовжений.

Слід зазначити, що порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року №5 передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України.

Відповідно до частини 11 статті 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

До суду надійшло клопотання від захисника обвинуваченого, в якому просить внесену заставу у сумі 150000 гривень повернути та за вказівкою сторони захисту перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України (для зарахування коштів у національній валюті).

На підставі викладеного, з огляду на ті обставини, що згідно вимог статті 182 КПК України застава підлягає поверненню саме заставодавцю, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого, судом не встановлено, суд вважає за необхідне внесену заставу, після набрання вироком суду законної сили повернути заставодавцю. При цьому роз`яснити заставодавцю його право на звернення до ТУ ДСА України в Житомирській області із заявою в якій зазначаються реквізити банківського рахунка (спеціального рахунку для збору коштів на підтримку Збройних Сил України), на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню та іншими визначеними Порядком № 15 документами, особисто або через повноважного представника.

Керуючись статтями 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 307, частиною 2 статті 307 КК України та призначити йому покарання:

- за частиною 1 статті 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за частиною 2 статті 307 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та призначає ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 3 (три) роки іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з цим органом.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Відповідно до частини першої статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уродженця с. Гальчин, Андрушівського району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 4461 гривня 96 копійок (висновки експерта від 07 жовтня 2021 року № СЕ-19/106-21/10329-НЗПРАП, від 09 жовтня 2021 року № СЕ-19/106-21/10427-НЗПРАП, від 23 грудня 2021 року № 121/4).

Речові докази: мобільний телефон марки «Iphone 8» білого кольору в різнокольоровому чохлі з надписом «DUREX» та сім карта оператора «Київстар» номер НОМЕР_3 , який упаковано в спец пакет з написом Державне бюро розслідувань № S2000950, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ТУ ДБР у м. Хмельницьку, повернути ОСОБА_4 ;

Сейф-пакет №5237946 в якому знаходиться порошкоподібна речовина рожевого кольору на Сейф - пакет № 3758568 в якому знаходиться порошкоподібна речовина світло - рожевого кольору, які зберігаються в ГУНП в Житомирській області, так як вони є майном, що ніякої цінності не має та вилучене з обігу, крім того прохань заінтересованих осіб про необхідність передачі їх до криміналістичних колекцій експертних установ в ході розгляду справи до суду не надходило - знищити.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2021, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 8» білого кольору в різнокольоровому чохлі з надписом «DUREX» та сім карта оператора «Київстар» номер НОМЕР_4 - скасувати.

Заставу у розмірі 150000 гривень, внесену на розрахунковий рахунок UA0000277, одержувач ТУ ДСА України в Житомирській області, , МФО 820172 в ДКСУ, м. Київ відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 11 жовтня 2022 року справа № 295/13353/21, повернути заставодавцю.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1