КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/3496/22 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3240/2022
Категорія - ч. 2 ст. 307 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року у кримінальному провадженні №0000475 стосовно обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,

ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1

у м. Києві, зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 309 КК України - на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - на строк 5 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

Судом також скасовано арешт майна, вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Суд визнав доведеним, що у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_8 виник умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 у невстановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше 14 лютого 2022 року, отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, тим самим незаконно придбала з метою збуту 70 поліетиленових пакетів з пазовим замком з речовиною рослинного походження зеленого кольору - канабісом, загальною масою 66,91 г.

14 лютого 2022 року ОСОБА_8 перебувала за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно зберігала при собі з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс.

Далі цього ж дня, о 14 год 40 хв за адресою: м. Київ, пр. А.Навої, 90, працівниками поліції була затримана ОСОБА_8 , у якої під час проведення особистого обшуку виявлено та вилучено 70 поліетиленових пакетів, в середині яких знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою 66,91 г, який ОСОБА_8 зберігала при собі з метою подальшого незаконного збуту.

Крім того, 14 лютого 2022 року, в період часу з 18 год 26 хв до 19 год 07 хв було проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме в квартирі АДРЕСА_3 , у ході якого виявлено та вилучено: згорток фольги, в якому знаходилася речовина білого кольору, керамічна банка з порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину - амфетамін у великих розмірах, загальною масою 3,938 г, яку ОСОБА_8 зберігала для подальшого особистого вживання без мети збуту.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року змінити; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покласти на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України; скасувати додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Не оспорюючи висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність правової кваліфікації її діянь, захисник вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді реального позбавлення волі є занадто суворим.

Захисник ввертає увагу на те, що під час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачена визнала свою вину, сприяла розкриттю злочинів та щиро розкаялася у вчиненому. ОСОБА_8 проживає разом із матір`ю пенсійного віку ОСОБА_9 , яка хворіє з 2015 року, не може самостійно пересуватися та потребує сторонньої допомоги, яку може надати лише обвинувачена, оскільки її чоловік ОСОБА_10 на даний час проходить військову службу у Збройних Силах України. Обвинувачена має незадовільний стан здоров`я, хворіє на низку захворювань і потребує постійного лікування. За місцем проживання вона характеризується виключно позитивно, проходить лікування та отримує медичну психокорекційну та реабілітаційну допомогу внаслідок вживання опіоїдів, працевлаштувалася та працює за договором про надання послуг в ВБО «Всеукраїнський благодійний фонд «ДРОП ІН ЦЕНТР».

Такі обставини, на думку захисника, підтверджують той факт, що ОСОБА_8 після вчинення злочинів зробила для себе певні висновки, стала на шлях виправлення, намагається бути корисною для суспільства і її виправлення можливе без ізоляції від суспільства в умовах застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченої, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, провівши судові дебати та надавши обвинуваченій останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції за обставин, наведених у вироку, про доведеність винуватості ОСОБА_8 у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу та незаконному зберіганні психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому за відсутності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти в цій частині правильних висновків, не перевіряються колегією суддів, виходячи з положень ч. 1 ст. 404 КПК України.

З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України.

Що стосується призначення ОСОБА_8 покарання, то колегія суддів виходить із наступного.

Частиною 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, регулюється ст. 69 КК України. В ч. 1 цієї статті визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Зі змісту ч. 1 ст. 75 КК України убачається, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які віднесені до тяжкого та нетяжкого злочинів; особу винної, зокрема те, що ОСОБА_8 не перебуває на обліку у лікаря психіатра, перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом у лікаря нарколога КМНКЛ "Соціотерапія" з 11.07. 2017 з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, стан відміни, отримує медичну допомоги внаслідок вживання опіоідів, має ряд захворювань, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, не працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має сім`ю, хвору матір, а чоловік її є добровольцем територіальної оборони у АДРЕСА_2 .

При цьому, виконуючи приписи ст. 65 КК України, суд за відсутності обставин, що обтяжують покарання, зважив на обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття обвинуваченої у вчиненому та активне сприяння в розкритті злочинів, і належно умотивувавши своє рішення, визнав їх такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та з урахуванням особи обвинуваченої та критичного ставлення до вчиненого дають підстави для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України, а тому призначив основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, але з урахуванням позитивних даних про особу обвинуваченої та її ставлення до вчиненого, намірів повернутися до нормального життя, що доводиться даними про отримання медичної та реабілітаційної допомоги від наркотичної залежності та заняття на даний час суспільно-корисною працею, колегія суддів вважає, що розмір покарання у виді позбавлення волі за вчинений ОСОБА_8 злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, шляхом пом`якшення покарання може бути зменшений до 3 років позбавлення волі, бо саме такий розмір покарання буде в даному випадку відповідати його меті.

Що стосується тверджень захисника про можливість виправлення ОСОБА_8 в умовах застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки обвинувачена, засудивши свої злочинні дії з огляду на посткримінальну поведінку вже фактично стала на шлях виправлення, то наведені захисником на обґрунтування таких доводів обставини враховані судом першої інстанції при вирішенні питання про можливість застосування положень ст. 69 КК України, а також колегією суддів, яка дійшла висновку про можливість пом`якшення обвинуваченій покарання за ч. 2 ст. 307 КК України шляхом зменшення його розміру. Отже в даному випадку, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, вчинених у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у тому числі тяжкого злочину, що характеризується підвищеною суспільною небезпекою, враховуючи обставини кримінального провадження, а також розмір вилучених наркотичних засобів та психотропних речовин, такі обставини не впливають на відповідність та справедливість висновку суду першої інстанції про необхідність реального відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства і не дають колегії суддів законних підстав для звільнення обвинуваченої від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року стосовно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України з 5 років позбавлення волі до 3 (трьох) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна, крім житла.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з конфіскацією всього належного їй майна, крім житла.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .