ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1245/22 Справа № 932/4189/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2022 року у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 01 жовтня 2022 року включно, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Мотивуючи постановлене рішення, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України, й врахувавши тяжкість злочину та можливого покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, його вік, стан здоров`я, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експерта у цьому провадженні, а також, що ризик вчинення ОСОБА_6 іншого злочину відсутній, в той час, як ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, є реальним, тому вважав, що для його запобігання необхідним та достатнім буде застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, через істотне порушення норм кримінального процесуального закону. Апелянт зазначає, що слідчим суддею не надано належної оцінки особі підозрюваного, який не має постійного місця роботи і законного джерела доходу, що вказує на те, що перебуваючи на свободі він може знову вчинити новий умисний злочин, оскільки єдиним засобом існування для нього, є збут особливо небезпечних психотропних речовин.
Також прокурор наголошує, що суд, перевіряючи клопотання слідчого та докази, якими воно обґрунтовується, не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який є тяжким і за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, тому усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує, може намагатись переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Водночас, прокурор зазначає, що підозрюваному відомі місце проживання та роботи свідків, й він, перебуваючи на свободі, може впливати на свідків у цьому провадженні, що може негативно вплинути на швидке і повне проведення досудового розслідування, й на встановлення обставин, які підлягають доказуванню, та незважаючи на це, слідчий суддя необґрунтовано застосував запобіжний захід, який не відповідає особі підозрюваного та обставинам провадження.
Отже, на думку прокурора, застосований щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КК України, тому просить ухвалу скасувати.

Захисник ОСОБА_9 , не погоджуючись з апеляційною скаргою прокурора, подав до суду заперечення, в яких вказує, що ухвала є законною та обгрунтованою й скасуванню з мотивів, викладених прокурором в апеляційній скарзі, не підлягає.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які просили скаргу залишити без задоволення, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За змістом ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; запобіжний захід, який застосовується.
Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності ухвали, є необгрунтованими.
Так, апеляційним судом встановлено, що СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001309 від 31.07.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
01 серпня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Апеляційним судом встановлено, що під час судового розгляду провадження слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який йому інкримінується, об`єктивно підтверджується доказами, доданими до клопотання у їх сукупності, й прокурором в апеляційній скарзі не заперечується.
Перевіряючи висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів також вважає їх обґрунтованими, а ризики, визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, такими що об`єктивно існують.
З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину та покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, вагомість доказів вчинення ним злочину, особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, колегія суддів вважає, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати місце мешкання цілодобово зможе запобігти цим ризикам.
Отже, як слідує з матеріалів за клопотанням про обрання запобіжного заходу, при його розгляді в суді першої інстанції, слідчий та прокурор не довели необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо підозрюваного та того, що запобіжний захід, н епов`язаний з ізоляцією від суспільства, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідає й вимогам, зокрема викладеним у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» і є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.
Разом з цим, доводи прокурора про те, що підозрюваний скоїв тяжкий злочини, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, не є само по собі обставиною, яка є підставою для застосування виняткового запобіжного заходу. Ця обставина у провадженні розглядається в сукупності з іншими під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу.
Що стосується доводів прокурора про те, що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, та джерела доходу, то ці обставини хоча і мають місце, однак не доводять необхідність застосування виключного запобіжного заходу у цьому провадженні.
Поведінка підозрюваного після застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з огляду на те, що органом досудового розслідування та прокурором не було зафіксовано порушень ним процесуальних обов`язків та доказів з цього приводу до апеляційної скарги додано не було, що, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність у підозрюваного мети вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, застосовуючи щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в повній мірі врахував вимоги закону та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого.
Окрім того, апеляційний суд зауважує, що строк дії оскаржуваної ухвали закінчився та обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 у цьому провадженні вже направлено до суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4