Справа № 206/1340/23
Провадження № 1-кс/206/110/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2023 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання дізнавача СД ВП №4 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , що погоджено з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню під № 0000081, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2023 до канцелярії суду надійшло клопотання дізнавача СД ВП №4 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , що погоджено з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що сектором дізнання ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000081 від 27.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 26.03.2023 патрулюючи Самарським районом, біля буд.103Б по вул. Маршала Малиновського у м. Дніпро було зупинено транспортний засіб марки «Chevrolet» моделі «Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням чоловіка, що представився, як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пасажира ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході огляду транспортного засобу в бардачку було виявлено та вилучено сліп-пакет в ізоляційній стрічці червоного кольору з кристалічною речовиною жовтого кольору.

Попередньо встановлено, що за кермом транспортного засобу марки «Chevrolet» моделі «Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , перебував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а власником транспортного засобу марки «Chevrolet» моделі «Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно відомостей зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

26.03.2023 слідчим СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 було проведено огляд місця події на ділянці місцевості, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 103Б, в ході якого в бардачку транспортного засобу марки «Chevrolet» моделі «Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено сліп-пакет в ізоляційній стрічці червоного кольору з кристалічною речовиною жовтого кольору, який поміщено до спец. пакету PSP 1129654. Також було вилучено транспортний засіб марки «Chevrolet» моделі «Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , який передано до майданчику для зберігання транспортних засобів за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 22, ключі від вищевказаного транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які поміщено до спец. пакету WAR 0099862, WAR 0099863 відповідно.

Ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. З урахуванням викладеного, просить клопотання задовольнити.

Дізнавач СД ВП №4 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце судового засідання. Однак, до канцелярії суду надійшла заява від дізнавача про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, вказане клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки власника транспортного засобу суду не відомі.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заяву дізнавача, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні підрозділу дізнання ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000081 від 27 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Слідчим СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, будинок 103-Б. В ході огляду виявлено та вилучено автомобіль марки «Chevrolet» моделі «Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , кристалічну речовину жовтого кольору, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу та ключі від нього.

Вказані речі, постановою дізнавача від 27 березня 2023 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

27 березня 2023 року постановою дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 призначено судову експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є різновидом заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 3 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання дізнавача про арешт майна, виходячи з наступного.

Так, дізнавачем не доведено необхідність такого арешту, оскільки в клопотанні зазначено, що вказаний транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію та ключі від нього, є предметами вчинення кримінального правопорушення, а також майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Також дізнавачем зазначено мету арешту вказаного майна збереження речових доказів з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні відповідно до ст. 170 КК України.

Водночас із цим, у клопотанні не зазначено які саме обставини кримінального правопорушення планується довести використовуючи вказане майно та в чому саме полягає його доказове значення з урахування попередньої правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що в свою чергу не виправдовує вказану дізнавачем потребу втручання у права та свободи особи, яка є законним власником автомобіля, оскільки дізнавачем не доведено необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що прямо суперечить вимогам п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України.

Крім того, в клопотанні дізнавача зазначені ризики з числа визначених у абз. 2 ч. 1 ст. 170 КУпАП, зокрема це ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, перетворення, відчуження. Проте, дізнавач в своєму клопотанні жодним чином не обґрунтовує дійсність таких ризиків, а лише посилається на них, що вказує формальний їх характер та власні припущення.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, в клопотанні зазначено, що даний автомобіль, згідно відомостей зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_7 .

З огляду на це слід зазначити, що арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право власника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

При цьому у рішеннях у справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» суд звертає увагу на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, врахувавши обставини встановлені в ході його розгляду, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна.

Ухвалюючи саме таке рішення, судом враховано також практику Європейського суду з прав людини, який у своїй діяльності керується принципом пропорційності, як дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 223, 234, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №4 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , що погоджено з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 , про арешт майна по кримінальному провадженню під № 0000081, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - відмовити.

Негайно повернути власнику ОСОБА_7 тимчасово вилучене майно, в ході проведення огляду місця події 26.03.2023, а саме: транспортний засіб марки «Chevrolet» моделі «Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів в м. Дніпрі, за адресою вул. Курсантська, буд, 22, а також повернути власнику ключі від вищевказаного транспортного засобу марки «Chevrolet» моделі «Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу марки «Chevrolet» моделі «Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1