Провадження № 1-кс/947/584/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000109 від 19.03.2021 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеси, українки, офіційно не працюючої, громадянки України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.28, ч.ч.1,2 ст. 204 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000109 від 19.03.2021 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 19.03.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 28, ч.ч. 1, 2 ст. 204 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , достовірно знаючи про встановлений чинним законодавством порядок виробництва та обігу алкогольних напоїв, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, порушуючи вимоги законодавства України про обіг підакцизних товарів, до яких, відповідно до п. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України, відносяться алкогольні напої, зокрема, ст.ст. 2, 10, 11, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», п. 7 ч. 1 ст. 7, ч. 9 ст. 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»,маючи намір займатися діяльністю, спрямованою на реалізацію населенню незаконно виготовлених алкогольних напоїв, які не відповідають вимогам та стандартам, що затверджені і зареєстровані у встановленому законодавством порядку, нормативних документів, що діють в Україні, без сплати акцизного податку, в порушення п.п. 222.1.3 ст. 222, п. 226.1, п. 226.2, п. 226.6, п. 226.9 ст. 226, п. 228.9 ст. 228 Податкового кодексу України, які передбачають обов`язки сплати акцизного податку суб`єктами господарювання при роздрібній торгівлі підакцизними товарами, забезпечення маркування алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового понад 8,5 % об`ємних одиниць марками акцизного податку встановленого зразка, що є умовою продажу таких товарів та встановлюють відповідальність продавців таких товарів, вважаючи, що торгівля незаконно виготовленими алкогольними напоями є легким та швидким способом значно покращити своє матеріальне становище, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 25.07.2017 року, створив і очолив стійку організовану групу, до складу якої залучив, у ролі співорганізатора дружину ОСОБА_6 , а в подальшому, не пізніше 12.01.2020 доньку ОСОБА_8 , у якості виконавця -зятя ОСОБА_9 ,а також реалізаторів незаконно виготовлених алкогольних напоїв ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які не входили до складу організованої групи та інших невстановлених осіб,для вчинення протягом тривалого часу злочинів у сфері господарської діяльності, пов`язаних з незаконним виготовленням, зберіганням з метою збуту, а також збутом та транспортуванням з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв на території міста Одеси та запевнив про безпеку їх діяльності, довів умови праці і запропоновував гідну заробітну плату, чим зацікавив до участі у незаконних діях.

Крім того, з метою реалізації злочинного плану, налагодження та забезпечення систематичного виробництва незаконної продукції, з метою подальшої її реалізації, ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 при невстановлених обставинах та невизначеній кількості купували сировину (спирт етиловий), на промислових ринках харчові добавки та барвники для виготовлення алкогольних напоїв, а також відповідну тару, різного об`єму, для розливу незаконно виготовлених алкогольних напоїв, які перевозили та зберігали в орендованих приміщеннях, які використовували як цехи, розташовані за адресами: АДРЕСА_2 , гаражне приміщення № НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , де систематично ОСОБА_14 разом з ОСОБА_9 , незаконно виготовляли алкогольні напої, з метою їх подальшого збуту, шляхом змішування спирту етилового з водою, додавання барвників та ароматизаторів.

Маючи на меті налагодження систематичного незаконного виготовлення алкогольних напоїв, та збуту його шляхом роздрібної реалізації, збільшення об`єму продаж та набуття постійних покупців, ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , будучи керівниками організованої групи та виконавець ОСОБА_9 , орендували торгові павільйони розташовані за адресами: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_8 та проспект Добровольського та АДРЕСА_10 , для реалізації незаконно виготовлених алкогольних напоїв.

Кожен із співучасників достовірно знав свою роль, у зв`язку із розробленим раніше планом, усвідомлював незаконність своїх дій та дій інших співвиконавців, бажав настання злочинних наслідків та своїми діями сприяв їх настанню, тобто діяв з прямим умислом.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у період з липня 2017 року по 19 липня 2022 року, діючи умисно, з корисливою метою, відповідно до розробленого плану і розподілених функцій, виконуючи відведені ролі організаторів та виконавців у створеній організованій групі, за невстановлених досудовим слідством обставин, систематично незаконно виготовляли алкогольні напої, з метою їх подальшого збуту споживачам та отримання прибутку.

Вказану фальсифіковану алкогольну продукцію ОСОБА_7 , за допомогою автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та ОСОБА_9 на автомобілі «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , які перебували в їх користуванні, привозили до місць її зберігання та збуту, зокрема, до торгових павільйонів, розташованих за адресами: м. Одеса, вул. Кишинівська, 35, м. Одеса, вул. Космонавтів, 31, м. Одеса, вул. Давида Ойстраха, 2/2, м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 2, м. Одеса, вул. Генерала Бочарова 19/1, м. Одеса, кут вулиць Кишинівська та проспект Добровольського та м. Одеса, вул. Марсельська 5/1.

Зв`язок між членами організованої групи підтримувався за допомогою мобільного зв`язку, використовувалися наявні у всіх учасників мобільні телефони. Дохід, одержаний від збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розподіляли між всіма учасниками групи, а частину грошових коштів використовували для подальшого придбання складових для незаконного виготовлення алкогольних напоїв, з метою їх реалізації споживачам та продовження протиправної діяльності організованої групи.

Злочинну діяльність даної організованої групи 19 липня 2021 року припинено правоохоронними органами.

Учасники вказаної організованої групи, об`єднані єдиним умислом в досягненні злочинного результату і будучи обізнаними про роль кожного співучасника, з корисливих мотивів, з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, вчинили наступні установлені досудовим слідством злочинні дії.

За вказаними фактами 29.12.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України - незаконне виготовлення алкогольних напоїв, вчинене організованою групою; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України - за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут, транспортування з метою збуту, незаконно виготовлених алкогольних напоїв, вчинений організованою групою.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду закупника і вручення грошових коштів від 27.06.2022, згідно якого ОСОБА_15 видано грошові кошти в сумі 100 гривень; протоколом отримання добровільно наданого предмету від 27.06.2022, згідно якого ОСОБА_15 добровільно видав дві пляшки прозорого кольору, об`ємом по 0,5 літри, з рідиною прозорого кольору; протоколом огляду закупника і вручення грошових коштів від 28.06.2022, згідно якого ОСОБА_15 видано грошові кошти в сумі 150 гривень; протоколом отримання добровільно наданого предмету від 28.06.2022, згідно якого ОСОБА_15 добровільно видав дві пляшки прозорого кольору, об`ємом по 0,5 літри, з рідиною прозорого кольору; протоколом огляду закупника і вручення грошових коштів від 09.07.2022, згідно якого ОСОБА_16 видано грошові кошти в сумі 50 гривень; протоколом отримання добровільно наданого предмету від 09.07.2022, згідно якого ОСОБА_16 добровільно видав одну пляшку прозорого кольору, об`ємом 0,5 літри, з рідиною прозорого кольору; протоколом огляду закупника і вручення грошових коштів від 09.07.2022, згідно якого ОСОБА_16 видано грошові кошти в сумі 100 гривень; протоколом отримання добровільно наданого предмету від 09.07.2022, згідно якого ОСОБА_16 добровільно видав дві пляшки прозорого кольору, об`ємом по 0,5 літри, з рідиною прозорого кольору; висновком експерта криміналістичної експертизи спиртовмісних сумішей № 22-3423-3427 від 31.08.2022, згідно якого прозора та світло-коричневого кольору спиртовмісні рідини, являються алкогольними напоями непромислового способу виготовлення, які не відповідають вимогам ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови», ДСТУ 4700:2006 «Коньяки України технічні умови» та вимогам діючого ДСТУ 4257:2003 «Напої лікеро-горілчані. Технічні умови»; висновком судово-медичної експерти № 241, згідно якої спиртовмісні рідини виготовлені з недотриманням технологічних вимог та вимог державних стандартів на алкогольні напої, але виготовлені з доброякісної сировини (матеріалів) і не можуть становити загрозу для життя і здоров`я людей; протоколом про результати зняття інформації з електронних комерційних мереж від 07.07.2022 відносно ОСОБА_6 ; протоколом огляду від 29.08.2022; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Підозрювана ОСОБА_6 на теперішній час на території України не знаходиться, так як, 12.10.2022 виїхала за межі через пункт пропуску «Краківець», таким чином, остання переховується від органів досудового розслідування, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Постановою слідчого підозрювану ОСОБА_6 10.01.2023 оголошено у міжнародний розшук.

На даний час є всі підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває за межами України, з метою уникнення кримінальної відповідальності, а тому переховується на території Польщі.

Слідчий звертається з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 посилаючись на наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч.ч. 1,2 ст. 204 КК України, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 5 років, що свідчить про наявність реального ризику передбаченого, п. 1 ч. 1ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також необхідно врахувати категорію зазначених правопорушень, у зв`язку з чим досудове розслідування передбачає проведення великого обсягу слідчих дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які мають доказове значення для даного провадження, що у сукупності вказує на наявність реальних ризиків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у зазначеному кримінальному провадженні;

- враховуючи невідворотність та суворість покарання, може почати переховуватись від органів д/с розслідування або суду з метою уникнення покарання;

- знаходячись на свободі може підтримувати зв`язок з іншими співучасниками, місцезнаходження яких на теперішній час не встановлено, надавати їм інформацію про хід досудового розслідування, чим буде чинити перешкоди слідству;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та наявність ризиків і обґрунтованої підозри.

Захисник в судовому засіданні заперечував, щодо клопотання сторони обвинувачення у зв`яку з його необгрунтованістю. Просив відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 29.12.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України та вручено начальнику дільниці №7 КП «ЖКС Пересипський», для передачі громадянці ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає обов`язку і права слідчого (прокурора) відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі, яка не може його отримати в день складання в силу об`єктивних причин. В свою чергу, слідчим та прокурором було вчинено всі можливі, передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

Таким чином, ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.ч.1,2 ст. 204 КК Українивручено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ч.1 та ч.2 ст.135 КПК України), а враховуючи те, що згідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, за такого слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні №0000109 від 19.03.2021. Таким чином на даному етапі досудового розслідування надані стороною обвинувачення докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.ч.1,2 ст. 204 КК Українита Глави 28 КПК України питання про встановлення наявності вини ОСОБА_8 , відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими відповідно до ст.87 КПК України, не досліджуючи всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності, на даній стадії кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, розгляд клопотання у відсутності підозрюваного можливе лише у випадку, коли буде доведено, що підозрюваний оголошений в міжнародний розшук.

Згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статті 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буде запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП-Інтерпол у порядку передбаченому чинним законодавством.

На дев`яносто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвало рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст.83.2 Правил Організації.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

10.01.2023 року слідчим СУ ГУНП в Одеській області винесено постанову про оголошення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у міжнародний розшук.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.ч.1,2 ст. 204 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, а саме рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.61-817, згідно якого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, а також рішення ЄСПЛ у справі «Бєлєвіцький проти Росії», п.101-815, згідно якого серйозність обвинувачення є належним аспектом при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.ч.1,2 ст. 204 КК України та на теперішній час його місце знаходження невідоме, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 вважаю, що ці обставини свідчать про можливість з боку останньої переховуватися від органів досудового розслідування.

В зв`язку з викладеним, вважаю ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, доведеним.

Крім того, враховуючи тяжкість інкримінованих підозрюваній ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та їх суспільно-небезпечний характер, а також кількість інкримінованих останній епізодів злочинної діяльності, слідчий суддя вважає, що в рамках даного кримінального провадження наявний також ризик можливого вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення.

Разом з тим, жодними належними доказами не доведено існування ризиків передбачених п.2 п.3 п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи наведені правові норми та в результаті дослідження матеріалів провадження за клопотанням слідчого, зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.ч.1,2 ст. 204 КК України,та наявність відповідно оформленої постанови слідчого про оголошення підозрюваної у міжнародний розшук, слідчий суддя вважає доведеним факт оголошення підозрюваної ОСОБА_6 в міжнародний розшук, що в сукупності з наявними ризиками, передбаченими п.1 п.5 ч.1 ст.177 КПК України, являється підставою для обрання відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, виходячи із досліджених матеріалів, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості його тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, слідчим суддею не встановлено.

Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз.6 ч.4 ст.183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000109 від 19.03.2021 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

За відсутності підозрюваної обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніше, як через 48 годин з часу її доставки до місяця кримінального провадження доставити ОСОБА_6 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1