Справа № 991/5452/22
Провадження 1-кс/991/5471/22
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14 листопада 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5,

представника скаржника - адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

Вказана скарга надійшла до Вищого антикорупційного суду 10 листопада 2022 року і на підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді була передана на розгляд слідчого судді ОСОБА_4

1.Зміст поданої скарги

У своїй скарзі адвокат зазначає, що 01 листопада 2022 року він в інтересах скаржника звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою про можливе вчинення В.о. Голови КСУ ОСОБА_2 та керівником бухгалтерської служби КСУ ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 364 Кримінального кодексу України. У своїй заяві він вказував про те, що ОСОБА_2 видав розпорядження про скликання спеціального пленарного засідання КСУ для розгляду заяву судді ОСОБА_1 про відставку у день, коли був відсутній кворум, про що достовірно заздалегідь був обізнаний, у результаті чого усі чотири заяви судді ОСОБА_1 про відставку залишились нерозглянуті і його було звільнено не у відставку, а у зв`язку зі спливом строку повноважень. Крім того, у своїй заяві адвокат вказував про те, що керівник бухгалтерської служби КСУ ОСОБА_3 не надала довідку про винагороду судді КСУ для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці на виконання доручення Керівника Секретаріату КСУ. Вказані дії думку адвоката є зловживанням службовим. При цьому, оскільки у вказаних діяннях беруть участь двоє осіб, адвокат вказує, про наявність ознак вчинення злочину групою осіб.

У зв`язку з викладеним, у своїй заяві адвокат просив НАБУ внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення вказаними особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 ч. 1 ст. 364 КК України.

Водночас, на теперішній час про результати розгляду вказаної заяви скаржника не повідомлено, що, на його переконання, свідчить про бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у строк, передбачений КПК України. Разом з тим, як вказує адвокат, всупереч вимог законодавства, відповідні відомості за його заявою до ЄРДР внесені не були, що свідчить про очевидний факт бездіяльності уповноважених осіб НАБУ.

Враховуючи вказане, у своїй скарзі адвокат просить суд зобов`язати уповноважену особу НАБУ внести до ЄРДР відомості, викладені в його заяві про вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України.

2.Позиція учасників судового засідання

У судовому засідання адвокат ОСОБА_6, яка також представляє інтереси ОСОБА_1 , у повному обсязі підтримала доводи поданої скарги і просила її задовольнити.

Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, однак до його початку надіслав письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволені поданої скарги та розглянути її за його відсутності. В обґрунтування своїх пояснень представник НАБУ зазначив, що вказані у заяві адвоката обставини не можуть свідчити про ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, а описані ним факти не потребують перевірки засобами кримінального процесу.

3.Мотиви та оцінка слідчого судді

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом п.4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізує її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п.1. ч.1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

З поданої скарги та долученої до неї заяви вбачається, що у якості події злочину представлено обставини неналежного, на погляд заявника, вибору дати скликання спеціального пленарного засідання КСУ для розгляду заяви про відставку судді ОСОБА_1 , а також ненадання останньому довідки про винагороду.

Вказані обставини, на думку заявника свідчать про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Так, у ході аналізу поданої заяви та скарги, слідчим суддею не встановлено відомостей, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення вказаного кримінального корупційного правопорушення, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

У поданій заяві відсутні конкретні відомі заявнику обставини вчинення зазначеними у його заяві службовими особами дій, які б містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони злочину, відповідальність за яке передбачена ст. 364 КК України, а саме - за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Так, заявник не зазначає, які конкретні дії чи бездіяльність вказують на зловживання з боку вказаних ним службових осіб КСУ та свідчать про використання наданих їм повноважень саме всупереч інтересам служби, так само не обґрунтовує, у чому полягав їх корисливий інтерес і за рахунок чого мало відбуватись отримання ними неправомірної вигоди. Також слідчий суддя відзначає, що ані у скарзі, ані у заяві не наведено хоча б у загальних рисах, яка істотна шкода завдана, або могла бути завдана внаслідок описаних дій службових осіб КСУ.

Натомість, у заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, яке заявник робить, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності рішень і дій службових осіб КСУ по розгляду заяв про відставку судді ОСОБА_1

Слідчий суддя вважає, що самих лише припущень заявника та незгоди із рішеннями щодо порядку його звільнення недостатньо для висновку про наявність ознак тяжкого корупційного кримінального правопорушення, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування. У даному випадку невиправданим є застосування механізму кримінального переслідування та процесуального примусу для дослідження інформації, зазначеної у поданій заяві.

Враховуючи викладене, слідчий суддя констатує відсутність стверджуваної заявником бездіяльності з боку уповноважених осіб НАБУ, що є підставою для відмови у задоволенні його скарги.

Керуючись ст.214, 303-304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

2.Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня отримання її копії.

3.Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_4