У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6429/22

№ 1-кс/183/13/23

03 березня 2023 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_6 , погодженого прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 13.05.2015, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Фащівка Перевальського району Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, з 04 червня 2004 року проходив військову службу на посаді старшого оперуповноваженого Алчевського МВ УСБУ України в Луганській області, у військовому званні майора, зарахованого 05 червня 2004 року на службу до Служби Безпеки України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 13.05.2015, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 05 червня 2004 року ОСОБА_5 зарахований до Служби Безпеки України на посади осіб офіцерського складу та призначений на посаду старшого оперуповноваженого Алчевського МВ УСБ України в Луганській області.

15 травня 2012 року на підставі наказу УСБ України в Луганській області № 662ос, ОСОБА_5 присвоєно військове звання «майор».

Проходячи військову службу майор ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» 14 квітня 2014 року на сході України розпочата антитерористична операція (далі АТО) спрямована на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

13 червня 2014 року розпорядженням Голови СБ України № 122 від 13.06.2014 року з метою відвернення загрози життю та здоров`ю співробітників УСБ України в Луганській області та членів їх родин внаслідок терористичної діяльності на території Луганської області незаконних збройних формувань, прийнято рішення про вибуття підлеглого особового складу співробітників УСБ України в Луганській області з 17 червня 2014 року, протягом 7 днів, з міста дислокації регіональних органів УСБУ в Луганській області до м. Старобільськ Луганської області для виконання ними функціональних (посадових) обов`язків за новим місцем дислокації.

13-15 червня 2014 року, точної дати під час досудового розслідування встановити не вдалося можливим, начальник Алчевського МВ УСБ України в Луганській області підполковник ОСОБА_8 , в чиєму підпорядкуванні знаходився майор ОСОБА_5 , телефонним дзвінком довів останньому про вказане розпорядження, наказавши ОСОБА_5 прибути до 24 червня 2014 року до нового місця дислокації УСБ України в Луганській області за адресою: Луганська область, м. Старобільськ, вул. Володарського, 19, для подальшого проходження військової служби.

Однак, майор ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Управління Служби Безпеки України в Луганській області, з метою ухилитися від військової служби, відмовився прибувати до нового місця несення служби.

24 червня 2014 року майор ОСОБА_5 для виконання функціональних (посадових) обов`язків за новим місцем дислокації за адресою: АДРЕСА_3 , не прибув.

20 квітня 2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України у порядку ст. 278 КПК України.

За викликом до органу досудового розслідування ОСОБА_5 не з`явився, місце знаходження останнього не відоме, засоби зв`язку із ОСОБА_5 відсутні, про поважність причин не прибуття за викликом до слідчого не інформує.

Кримінальне правопорушення, про підозру в якому повідомлено ОСОБА_5 кваліфікується за ч. 1 ст. 408 КК України, як таке, що є злочином середньої тяжкості, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.

Про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину вказують зібрані у ході досудового розслідування належні та допустимі доказами у їх сукупності, зокрема: лист Управління Служби безпеки України в Луганській області від 12.01.2015 №63/9/3-646, рапорт співробітника УСБУ в Луганській області підполковника ОСОБА_8 від 18.12.2014, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 08 лютого 2015 року, розпорядження Центрального управління Служби безпеки України від 13.06.2014 №122.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме того що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, скоїти інше кримінальне правопорушення.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 до місця проходження військової служби не з`являвся.

Разом із тим підозрюваний ОСОБА_5 викликався до органу досудового розслідування та Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, шляхом надсилалася повістки про виклик до підозрюваного, однак останній такі виклики ігнорує та не з`являється до органів досудового розслідування та прокуратури.

Зазначені обставини, на підставі яких зроблено висновок про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться в зібраних під час досудового розслідування матеріалах кримінального провадження. В ході досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що він може здійснити дії, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобігти настанню вказаного ризику неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в своєму клопотанні не надано. Вважає доводи, на які посилається прокурор виключно припущеннями. Також зазначила, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу, до яких її підзахисний не входить, оскільки не є військовослужбовцем. Тому, посилаючись на ст. 176 КПК України, просила обрати запобіжний захід ОСОБА_5 не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого. У повному обсязі підтримав позицію свого захисника, просив обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи заявлені сторонами кримінального провадження клопотання, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку.

Встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000152 від 13.05.2015 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

20.04.2015 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України у порядку статті 278 КПК України.

Разом із тим, на виклики слідчого підозрюваний ОСОБА_5 до органу досудового розслідування не з`явився, відомості про його місцезнаходження відсутні.

13.05.2015 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук, а досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: листом Управління Служби безпеки України в Луганській області від 12.01.2015 №63/9/3-646, рапортом співробітника УСБУ в Луганській області підполковника ОСОБА_8 від 18.12.2014, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 08.02.2015, розпорядженням Центрального управління Служби безпеки України від 13.06.2014 №122.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання застосування підозрюваному запобіжного заходу, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим КПК України.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання, на переконання слідчого судді довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

З приводу наявності ризиків, на які посилається прокурор, слідчий суддя відзначає, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, і розуміючи наявність вагомих доказів та невідворотність покарання за вчинене кримінальне діяння, може вчиняти спроби переховуватись від досудового розслідування та суду.

Проте цей ризик істотно зменшується, оскільки підозрюваний є таким, що не має судимості, має місце реєстрації та постійне місце проживання, одружений. Отже, в підозрюваного є міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, позитива репутація, тому ризик переховування знижується.

Наявність ризиків, передбачених п. п. 2-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про які йдеться в клопотанні і на які посилається прокурор, слідчий суддя вважає недоведеними, оскільки жодного обґрунтовування їх існування в клопотанні не зазначено. Будь-яких доказів на підтвердження їх існування суду не надано. А висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Також, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (ч. 8 ст. 176 КПК України).

З листа 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях від 19.11.2021 № 78/3/1-13230 убачається, що наказом голови СБУ від 19.01.2015 № 10/34-ос ОСОБА_5 було звільнено з військової служби за пп. «б» п.61, пп. «е» п. 62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ та п. «е» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу (через службову невідповідність) (стара редакція Закону) у запас Збройних Сил України. Наказом начальника УСБУ в Луганській області від 31.01.2015 № 42-ос ОСОБА_5 виключено зі списків особового складу з 31.01.2015.

Таким чином, на час розгляду клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній не є військовослужбовцем.

Згідно з положеннями ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено в судовому засіданні, що інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, не зможе запобігти всім доведеним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік підозрюваного та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Перевіряючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, виходжу з того, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання він буде повністю запобігати ризикам, що доведені прокурором, а саме: ризикам переховування від органів досудового розслідування та суду.

Отже, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, є виправданим і доцільним. Водночас застосування виняткового запобіжного заходу є надмірним та не відповідає обставинам кримінального провадження, особі підозрюваного та доведеним ризикам переховування.

У своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним (це висвітлено в рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 12369 від «26» червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», п. 51, за скаргою № 5522/04 від «20» січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою № 38717/04 від «14» жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України», п. 29, 41, за скаргою № 37466/04 від «20» травня 2010 року по справі «Москаленко проти України».

Таким чином, слідчий суддя вважає, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу немає, оскільки прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, його вік, слідчий суддя доходить висновку, що підозрюваному ОСОБА_5 має бути застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

У зв`язку з цим, у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_6 , погодженого прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 13.05.2015, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України відмовити.

Клопотання захисника про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та/або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії обов`язків визначити до 02 травня 2023 року.

Підозрюваному ОСОБА_5 письмово під підпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Повний текст ухвали складено і оголошено 06 березня 2023 року 08 годині 10 хвилин.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1