ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 0000055 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачених: ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 27 січня 2023 року, включно.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України і у разі доведеності їх вини, може бути призначене покарання від 8 до 15 років із конфіскацією майна.

Суд першої інстанції врахував продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор в своїх клопотаннях, врахував ступень тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачуються обвинувачені, а також те, що злочин вчинено із застосуванням насильства, надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, дані про осіб обвинувачених, внаслідок чого останні можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на не допитаних потерпілих та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29.11.2022 про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до них запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити мінімальний розмір застави.

Захисник зазначає, що вказана ухвала суду першої інстанції була прийнята в порушення норм законодавства, оскільки вказане клопотання сторони обвинувачення не підтверджує заявленими ризиками, у зв`язку з чим суд першої інстанції виніс вказане рішення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Адвокат вказує, що обвинувачені винними себе не визнають та бажають встановити істину по справі.

Щодо характерезуючих даних осіб обвинувачених сторона захисту зазначає наступне.

ОСОБА_13 має міцні соціальні зв`язки, дружину, неповнолітню дитину, постійне місце проживання у АДРЕСА_1 та не має жодного відношення до криміналітету. Відсутність негативних характеристик та скарг.

Крім того ОСОБА_13 у лютому 2020 року отримав закриту черепну мозкову травму та на разі його стан здоров`я погіршується, у зв`язку з чим останній не може перебувати в місцях позбавлення волі, оскільки потребує медичної допомоги.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат вказує на те, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, активно займається спортом, має позитивні характеристики з ДЮСШ м. Крматорськ, наявність постійного місця проживання, де проживає разом із родиною та не має жодного відношення до вказаного правопорушення. Відсутність у останнього негативних характеристик та скарг.

Відповідно до обвинуваченого ОСОБА_12 , адвокат стверджує, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, позитивні характеристики з місця проживання, приймав участь в благоустрої території помешкання та громадських справах, має постійне місце проживання, де проживає разом із родиною, не має жодного відношення до вказаного злочину. Відсутність у останнього негативних характеристик та скарг.

Згідно особи обвинуваченого ОСОБА_9 захисник вбачає, що обвинувачений має соціальні зв`язки, позитивні характеристики з місця проживання, де проживає разом із родиною та не має жодного відношення до вказаного злочину. Відсутність у останнього негативних характеристик та скарг.

Сторона захисту акцентує увагу на тому, що відносно обвинуваченого ОСОБА_9 раніше було застосовано альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави, яку останній належним чином виконував, однак всупереч того йому було змінено запобіжний захід на тримання під вартою.

Захисник просить звернути увагу на тому, що розгляд даного кримінального провадження триває півтора року, обвинувачені перебувають під вартою два роки шість місяців, у зв`язку з чим адвокат вбачає, що дане може бути підставою для того, аби обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 застосувати альтернативний вид запобіжного заходу, як заставу, з визначенням мінімального розміру.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачені: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та їх захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу сторони захисту і з підстав, зазначених в ній, просили її задовольнити та зауважили, що обвинувачені тримаються під вартою значний строк.

Прокурор вважав, що вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню та просив ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29.11.2022 - залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 були дотриманні в повній мірі.

В провадженні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська перебувають матеріали кримінального провадження № 0000055, щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29.11.2022 обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.01.2023 включно.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 29.11.2022 було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 з тих підстав, що на даний час ризики передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі, обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, які на разі не допитані, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України також врахував, що ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, із застосуванням насильства, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинувачених і у разі доведеності їх вини, їм може бути призначене покарання від 8 до 15 років із конфіскацією майна.

Цей висновок узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, у справі "Москаленко проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що враховуючи серйозність висунутих щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 обвинувачення, державні органи могли виправдано вважати, що такі ризики існують.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинувачених перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 під вартою.

Тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою та відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Крім того, судом першої інстанції було розглянуто клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з тримання під вартою із визначенням мінімального розміру застави, а також надано відповідну оцінку доводам адвоката, щодо характерезуючих даних осіб обвинувачених, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку, що підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, не свідчать про наявність у обвинувачених перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, з чим погоджується й колегія суддів.

Стосовно апеляційних вимог сторони захисту, щодо обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що останній має міцні соціальні зв`язки, дружину, неповнолітню дитину, постійне місце проживання у АДРЕСА_1 та не має жодного відношення до криміналітету. Відсутність негативних характеристик та скарг, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки апеляційний суд вказані обставини та особу обвинуваченого враховує в сукупності з іншими обставинами, однак з метою запобігти вищезазначеним ризикам, беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_13 обвинувачується, можливу міру покарання, судом першої інстанції було обґрунтовано продовжено щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_13 у лютому 2020 року отримав закриту черепну мозкову травму та на разі його стан здоров`я погіршується, у зв`язку з чим останній не може перебувати в місцях позбавлення волі, оскільки потребує медичної допомоги, не можуть бути взяти до уваги, оскільки на час розгляду апеляційної скарги відсутні відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_13 за станом здоров`я не може перебувати під вартою.

Стосовно апеляційних вимог сторони захисту, що обвинувачений ОСОБА_11 має стійкі соціальні зв`язки, активно займається спортом, має позитивні характеристики з ДЮСШ м. Крматорськ, наявність постійного місця проживання, де проживає разом із родиною та не має жодного відношення до вказаного правопорушення. Відсутність у останнього негативних характеристик та скарг, колегія суддів звертає увагу, що вказані обставини не спростовують і не зменшують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_11 злочину та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Що стосується доводів апелянта про те, що ОСОБА_12 , має стійкі соціальні зв`язки, позитивні характеристики з місця проживання, приймав участь в благоустрої території помешкання та громадських справах, має постійне місце проживання, де проживає разом із родиною, не має жодного відношення до вказаного злочину. Відсутність у останнього негативних характеристик та скарг, колегія суддів звертає увагу, що вказані обставини не спростовують і не зменшують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_12 злочину та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Що стосується доводів апелянта про те, що ОСОБА_9 має соціальні зв`язки, позитивні характеристики з місця проживання, де мешкає разом із родиною та не має жодного відношення до вказаного злочину. Відсутність у останнього негативних характеристик та скарг, колегія суддів звертає увагу, що вказані обставини не спростовують і не зменшують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_9 злочину та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Стосовно тверджень апелянта, що відносно обвинуваченого ОСОБА_9 раніше було застосовано альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави, яку останній належним чином виконував, однак всупереч того йому було змінено запобіжний захід на тримання під вартою, апеляційний суд акцентує увагу на тому, що суд апеляційної інстанції здійснює перегляд саме ухвали суду від 29.11.2022, якою обвинуваченому ОСОБА_9 було продовжено запобіжний захід, а не змінено його.

Також колегія суддів бере до уваги інші аргументи, які наводяться стороною захисту в апеляційній скарзі на користь обвинувачених, а також посилання на те, що обвинувачені перебувають під ватрою значний час, проте в даному конкретному випадку апеляційний суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених і виконання процесуальних рішень по справі.

Тому обставини, на які посилається апелянт, жодним чином не зменшують тих ризиків, які встановив суд першої інстанції та не можуть бути підставою для застосування до ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 більш м`якого запобіжного заходу або визначення мінімального розміру застави.

Разом з цим, посилання суду на ризик знищити чи сховати речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки прокурором в клопотанні про продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вказаний ризик не був заявлений.

Оскільки встановлено ризики, що підтверджуються зазначеними обставинами, тому для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява № 28969/04, від 16 травня 2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Будь-яких порушень КПК України при постановлені оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинувачених: ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4