Справа № 357/3267/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001343 від 19.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

27 березня 2023 року (здано до відділення поштового зв`язку - 20 березня 2023 року) до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001343 від 19.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України.

Встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення згідно з поданим клопотанням:

19.03.2023 до ВП №3 Білоцерківського РУП надійшло повідомлення про те, що працівниками поліції було зупинено автомобіль МАЗ 5551 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який за не притягнення його до адміністративної відповідальності надав працівникам поліції неправомірну вигоду у сумі 1000 гривень.

Під час огляду місця подій 19.03.2023 в м. Тетіїв, по вул. Соборна Білоцерківського району Київської області, на ручному гальмі в салоні службового автомобіля Paugeot, реєстраційний номер НОМЕР_2 на синьому фоні, виявлено п`ять банкнот номіналом 200 гривень кожна із серійними номером: ВЖ8163328, ГА8602862, ДГ8712199, ДД5439156, ГИ6854967 в загальній сумі 1000 гривень, які за повідомленням поліцейського ОСОБА_5 йому надав водій транспортного засобу марки «МАЗ 5551», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 за не притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Під час огляду місця подій громадянин ОСОБА_4 пояснив, що грошові кошти надав поліцейським оскільки вважав що розплачується за штраф.

19.03.2023 вказані відомості внесені до ЄРДР за №0001343, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

19.03.2023 вказані грошові кошти визнані речовими доказами та приєднанні до кримінального провадження №0001343.

Виходячи з того, що на даний час в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені в ході проведеного огляду місця події грошові кошти є безпосереднім предметом злочину, що розслідується, а також з метою забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, забезпечення збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення чи відчуження вказаного майна та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні, виникла необхідність накладенні арешту на вилучені 19.03.2023 під час огляду салону службового транспортного засобу поліції грошові кошти в розмірі 1000 гривень, із забороною користування та розпорядження вказаним майном.

Відомості про участь сторін при розгляді клопотання та фіксування судового процесу:

Прокурор Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Власник вилучених грошових коштів ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання прокурора без його участі, проти накладення арешту не заперечував.

Відповідно до положень ч.1 ст.172 КПК України неприбуття учасників судового провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Правове обґрунтування рішення:

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного.

Внесене прокурором клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Відповідно до ч. 1 ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Пункт 1 ч. 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею були враховані вимоги пп. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Білоцерківським РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001343 від 19.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України.

Слідчим суддею було встановлено, що 19.03.2023, у період часу з 13:20 до 14:00, проведено огляд місця події - проїжджої частини дороги по вул. Соборна в м. Тетіїв Білоцерківського району Київської області, під час якого на ручному гальмі в салоні службового автомобіля Paugeot, реєстраційний номер НОМЕР_2 на синьому фоні, виявлено п`ять банкнот номіналом 200 гривень кожна із серійними номером: ВЖ8163328, ГА8602862, ДГ8712199, ДД5439156, ГИ6854967 в загальній сумі 1000 гривень, які було вилучено.

Постановою старшого слідчого СВ Білоцерківського РП ГУ НП в Київській області від 19.03.2023 визнано речовими доказами грошові кошти в сумі 1000 гривень, п`ять банкнот номіналом по 200 гривень кожна із серійними номерами: ВЖ8163328, ГА8602862, ДГ8712199, ДД5439156, ГИ6854967.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ході огляду місця події від 19.03.2023, є збереження речових доказів. Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є предметом вчинення кримінального правопорушення та яке може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучені під час огляду місця події грошові кошти шляхом заборони користування та розпорядження ними.

Доказів негативних наслідків від застосування такого максимального заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати тимчасово вилучені під час огляду місця події грошові кошти доказом в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Відповідно до статті 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст.2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 372, КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події 19.03.2023, а саме салону службового автомобіля Paugeot, реєстраційний номер НОМЕР_2 на синьому фоні, який знаходився на проїжджій частині дороги по вул. Соборна в м. Тетіїв Білоцерківського району Київської області, грошові кошти в розмірі 1000 гривень: п`ять банкнот номіналом по 200 гривень кожна із серійними номерами: ВЖ8163328, ГА8602862, ДГ8712199, ДД5439156, ГИ6854967, що належать ОСОБА_4 .

Арештом визначити заборону користування та розпорядження зазначеним майном для власника ОСОБА_4 .

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження дозволити користування та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню старшим слідчим СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , на яку покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт та забезпечення його схоронності.

Ухвала підлягає виконанню з урахуванням вимог постанови КМУ № 1104 від 19 грудня 2012 року про «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1