Справа № 333/6894/20
Провадження №1-кп/333/105/23
ВИРОК

Іменем України

23 січня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Запоріжжя, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 13.12.2011 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт;

2) 09.10.2013 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 389 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст..ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

3) 09.12.2013 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

4) 11.02.2014 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ст. 70 ч. 4 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

5) 19.06.2017 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

6) 12.12.2019 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2020 приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні під`їзду будинку №17 по вулиці Атозаводськіи в Запоріжжі, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого манна, діючи умисну повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , після чого, з метою наживи та особистого збагачення, за допомогою фізичної сили рук, відкрито вихопи останнього мобільний телефон марки "Hnaweі» модель «Р mall» у корпусі чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта №1651-20 від 27.11.2020 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз складала 2 943 гривень 34 копійки.

Після чого ОСОБА_4 разом з вказаним мобільним телефоном покинув місце вчинення злочину, тим самим викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду зазначену суму.

30.03.2021, приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення викрав майно що належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме: пилосос марки «Rowenta», моделі «R03786», у корпусі сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта №654-21 від 12.05.2021 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз становить 2 837 гривень 42 копійки; соковижималку марки «BOSCH», моделі «MCP3000N», у корпусі білого кольору, вартість якої згідно висновку експерта №654-21 від 12.05.2021 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз становить 642 гривні 95 копійок, а всього майна на загальну суму 3480 гривень 37 копійок.

Після чого, ОСОБА_4 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду зазначену суму.

Суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 та кваліфікує дії останнього: за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочинів, викладених вище та при цьому зазначив наступне, що у зв`язку з тяжким матеріальним становищем вирішив викрасти мобільний телефон, пилосос та соковижималку.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені судом, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні, обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у скоєнні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , та конкретні обставини кримінального провадження, раніше судимого, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

З урахуванням наведеного при призначенні міри покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України віднесені до нетяжкого та тяжкого кримінального правопорушення інші обставини справи, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 , можливе без ізоляції від суспільства.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складаються: із залучення експерта при проведенні: судово-товарознавчої експертизи від 12.05.2021 №654-21, які становлять 343,22 грн.; судово-товарознавчої експертизи від 27.11.2020 №1651-20, які становлять 326,88 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що зазначені експертизи було проведено експертом спеціалізованої державної установи, тому підлягають відшкодуванню у якості процесуальних витрат з ОСОБА_4 .

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому наступне покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідного до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний до ОСОБА_4 не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у розмірі 670,10 грн.

Речові докази у справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1