ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2575/22 Справа № 203/698/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002210 відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2022 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 2 роки, поклавши на нього наступні зобов`язання; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 у відшкодування спричиненої моральної шкоди 30000,00 грн.
Як встановлено судом, 24 грудня 2020 року приблизно о 21:10 годин в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, у ОСОБА_8 , виник словесний конфлікт з малознайомим йому ОСОБА_9 . Після чого на ґрунті особистих неприязних стосунків у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , реалізуючи який, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи спричинити ОСОБА_9 тілесні ушкодження, ОСОБА_8 , підійшов до ОСОБА_9 , та знаходячись напроти останнього на відстані близько 1 метра, наніс йому один удар долонею правої руки в область обличчя. Від вказаного удару ОСОБА_9 на підлогу не впав. Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 схопили один одного за куртки, одягнені на них та впали на підлогу. ОСОБА_8 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наніс ОСОБА_9 два удари кулаком правої руки в область обличчя, після чого ОСОБА_10 , який знаходився поруч, припинив протиправні дії ОСОБА_8 , таким чином завершивши вказаний конфлікт.
Відповідно до висновку експерта №352е від 12 лютого 2021 року за даними медичної документації та з урахуванням консультативного висновку лікаря-ренгенолога у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 1-го ступеню, вдавленого багато уламкового перелому лобної кістки на рівні передньої стінки обох лобних пазух, з переходом на надбрівну дугу праворуч та верхню стінку правої орбіти, право орбітальної гематоми праворуч. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, згідно п. 2.1.3. «б» Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою у лікувальні заклади , тобто можливо і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові.
Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмую чого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмета (предметів). Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках, доступних для нанесення їх власною рукою, але враховуючи їх характер та тяжкість отриманої травми, вважається не характерним.
Враховуючи характер, локалізацію (тілесні ушкодження лише на голові) та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, а також відсутність останніх на інших виступаючих частинах тіла, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при падінні з висоти власного зросту.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 - злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, тобто спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Потерпілий в своїй апеляційній скарзі просить вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2022 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 121 КК України в частині вирішення цивільного позову змінити, збільшивши суму відшкодування з 30000,00 грн. до 200000,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог потерпілий посилається на те, що моральна шкода спричинена йому внаслідок злочинних дій обвинуваченого мала наступні наслідки: перший шок та психологічна травма сталася в потерпілого після того, як прийшовши до свідомості, він зрозумів, що травма стосується голови, як життєво важливого органу, що може мати непередбачувані наслідки, що спонукало потерпілого звернутися за допомогою до лікарів; наступна психолого-травмуюча обставина мала місце, коли стало зрозуміло, що без хірургічного втручання не обійтися і доведеться погоджуватися на операцію, не маючи впевненості в очікуваних наслідках; далі психологічні страждання продовжувалися коли стало зрозумілим, що травма мала наслідком погіршення зору та слуху, що потребує додаткових витрат на лікування та може мати наслідком неможливість продовження навчання у Національній Металургійній Академії України, студентом 4-го курсу якої являється потерпілий.
В результаті цих хвилювань у потерпілого сталися погіршення сну та підвищення тиску, а тому він вважає, що вищенаведеними обставинами цивільний позов в частині стягнення відшкодування морального збитку в розмірі 200000,00 грн. є цілком обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор апеляційну скаргу потерпілого підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Захисник обвинуваченого та обвинувачений проти задоволення апеляційної скарги потерпілого заперечували, посилались на її безпідставність та необгрунтованість.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. ч. 1, 4, 5 ст. 128 КПК України особі, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до положень ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналогічна правова позиція закріплена в Постанові Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Крім того, постановою Пленуму Верховного Суду України №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди в редакції від 27 лютого 2009 року судам роз`яснення, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги потерпілого, останній просить змінити вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2022 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 121 КК України в частині вирішення цивільного позову, збільшивши суму відшкодування з 30000,00 грн. до 200000,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог потерпілий посилається на те, що моральна шкода спричинена йому внаслідок злочинних дій обвинуваченого мала наступні наслідки: по-перше, шок та психологічна травма сталася в потерпілого після того, як прийшовши до свідомості, він зрозумів, що травма стосується голови, як життєво важливого органу, що може мати непередбачувані наслідки, що спонукало потерпілого звернутися за допомогою до лікарів; наступна психолого-травмуюча обставина мала місце, коли стало зрозуміло, що без хірургічного втручання не обійтися і доведеться погоджуватися на операцію, не маючи впевненості в очікуваних наслідках; далі психологічні страждання продовжувалися коли стало зрозумілим, що травма мала наслідком погіршення зору та слуху, що потребує додаткових витрат на лікування та може мати наслідком неможливість продовження навчання у Національній Металургійній Академії України, студентом 4-го курсу якої являється потерпілий. В результаті цих хвилювань у потерпілого сталися погіршення сну та підвищення тиску, а тому він вважає, що вищенаведеними обставинами цивільний позов в частині стягнення відшкодування морального збитку в розмірі 200000,00 грн. є цілком обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Водночас, положеннями ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Тобто, нормами ЦПК України на позивача покладено обв`язок доказування всіх обставин, які викладені ним в позовній заяві.
При цьому, ані до позовної заяви, ані до апеляційної скарги потерпілим не було надано належних та допустимих доказів в обґрунтування такого розміру морального відшкодування, а також на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку, що внаслідок сильних душевних хвилювань в потерпілого погіршився сон, підвищився тиск і він має психологічну травму, встановлену лікарями, яка значно ускладнює можливості потерпілого функціонувати в звичному для нього повсякденному життєвому режимі.
Щодо посилань потерпілого в апеляційній скарзі на наявність витрат на лікування, то колегія суддів не приймає такі доводи до уваги, оскільки це є матеріальними збитками, які обвинуваченим було відшкодовано в повному обсязі ще до початку розгляду кримінального провадження, що підтверджено як потерпілим, так і обвинуваченим та про що відображено в мотивувальній частині позовної заяви.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, приймаючи до уваги глибину, характер, тривалість та обсяг фізичних, душевних і моральних страждань, перенесених потерпілим, вимушених змін в організації життя, наслідки отриманої травми, вік потерпілого, принцип співмірності, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 200000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтовані та достатніми доказами не підтверджені, а тому задоволенню не підлягають. Колегія суддів вважає, що визначена судом першої інстанції до відшкодування сума в розмірі 30000,00 грн. є цілком відповідною обставинам кримінального провадження, глибині, характеру та тривалості моральних страждань, вимогам розумності і справедливості та принципу співмірності.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2022 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4