Справа № 1-154/2007 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/10/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 листопада 2022 року про відмову у задоволенні подання органу пробації про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

представника органу пробації ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

вищенаведеною ухвалою відмовлено у задоволенні подання провідного інспектора Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_10 про вирішення питання звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 листопада 2022 року, прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Зокрема, вироком Франківського районного суду м. Львова від 19 березня 2007 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; згідно зі ст. 75 КК України він звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на два роки. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2008 року засудженому ОСОБА_7 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням. 29 грудня 2009 року засудженого оголошено в розшук. З огляду на те, що вирок стосовно ОСОБА_7 не був виконаний протягом понад п`ятнадцяти років, засуджений протягом цього строку не вчинив нового кримінального правопорушення, прокурор вважає за доцільне звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку. При цьому наведене узгоджується з вимогами ст. 152 КВК України.

У судовому засіданні прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.

Представник Залізничного районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_9 просив задовольнити апеляційні вимоги.

Засуджений ОСОБА_7 , який у встановленому законом порядку повідомлявся про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судові засідання 12 січня 2023 року та 21 лютого 2023 року не з`явився, про причини свого неприбуття не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

З огляду на викладене, а також з урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності засудженого ОСОБА_7 , оскільки його неявка не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, місцевий суд, ухвалюючи оскаржене рішення, дотримався зазначених вимог закону у повному обсязі.

Так, згідно з наявною у матеріалах судового провадження ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року, вирок Франківського районного суду м. Львова від 19 березня 2007 року щодо ОСОБА_7 приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року. Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Франківського районного суду м. Львова від 19 березня 2007 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі.

Як слідує зі змісту вказаної ухвали, вироком Франківського районного суду м. Львова від 19 березня 2007 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, призначено іспитовий строк тривалістю 2 роки, а також покладено на засудженого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2008 року скасовано звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням за вироком Франківського районного суду м. Львова від 19 березня 2007 року за ч. 1 ст. 309 КК України та направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Франківського районного суду м. Львова від 19 березня 2007 року у виді 2 років позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ухвалено рахувати з моменту затримання.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 80 КК особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі.

Зазначена норма кримінального процесуального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Верховний Суд неодноразово зазначав, що правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Водночас, ч. 3 ст. 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини 1 цієї статті, подвоюються. Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин, застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Як зазначено самим прокурором в апеляційній скарзі, 29 грудня 2009 року ОСОБА_7 оголошено в розшук.

Втім, матеріали подання не містять жодних даних як про оголошення розшуку засудженого, так і про результати зазначених оперативних заходів щодо виявлення місця перебування ОСОБА_7 . Наведене позбавляє суд можливості перевірити наявність чи відсутність факту ухилення засудженого від відбування призначеного йому покарання та, відповідно, підставність застосування щодо нього вимог ч. 1 ст. 80 КК України.

Не було представлено суду першої інстанції також і доказів того, що ОСОБА_7 до закінчення строків, зазначених у п. 2 ч. 1 ст. 80 КК, не вчинив нового злочину, в тому числі і злочину, пов`язаного з ухиленням від відбування покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 19 березня 2007 року, що унеможливлює застосування правового висновку Верховного Суду 24 грудня 2015 року (справа № 5-324кс15), на який покликається апелянт.

З огляду на викладене, наведені прокурором в апеляційній скарзі обставини та дані колегія суддів не вбачає підставою для скасування оскаржуваної ухвали та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції повно і всебічно вивчив подання і долучені до нього матеріали та дійшов правильного висновку про недоведеність органом пробації підстав для застосування щодо ОСОБА_7 вимог ч. 1 ст. 80 КК України, при цьому суд належним чином мотивував прийняте рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 листопада 2022 року про відмову у задоволенні подання органу пробації про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4