Провадження № 11-кп/4808/482/22
Категорія ч. 1 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000615 за апеляційною скаргою заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2022 року, згідно з яким

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з вищою освітою, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , раніше судимого: 02.11.2021 року Івано-Франківським міським судом за ч.1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України до остаточного покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання 6 (шість) місяців арешту.

На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.11.2021 року, яким ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень виконувати самостійно.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суд першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді арешту строком на 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та вироком Івано-Франківського міського суду від 02.11.2021 року та призначити остаточне покарання у виді 6 місяців арешту та штрафу в розмірі 17 000 грн. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Вказує, що не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, вважає, що вирок Івано-Франківського міського суду від 15.08.2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості

Посилається на те, що згідно ч. 4 ст. 70 КК України зазначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Наголошує, що за матеріалами кримінального провадження злочин обвинувачений вчинив в період з 20.08.2021 року по 07.09.2021 року, тобто до постановлення щодо нього вироку Івано-Франківським міським судом від 02.11.2021 року за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України. За таких обставин, призначивши покарання за ч. 1 ст. 185 КК України суд повинен був призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень або шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Однак суд без визначення остаточного покарання зазначив тільки про самостійне виконання попереднього вироку. Таким чином при призначенні покарання по даному кримінальному провадженні суд не застосував закон, який підлягав до застосування.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 в період часу з 05 червня 2021 року по 07 вересня 2021 року, тимчасово проживав із ОСОБА_9 , на орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

За час спільного проживання ОСОБА_7 , побачив на кухні індукційну плиту марки «Haus Mark» моделі «ІС-YLDC06», чорного кольору, що на праві приватної власності належить власнику вищевказаної квартири ОСОБА_10 та мультиварку марки «Pobente», моделі «РВ-0801», що на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , які в подальшому вирішив привласнити.

Так, 20 серпня 2021 року, близько 15 год. 15 хв., ОСОБА_7 , реалізовуючи свій протиправний намір, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, шляхом вільного доступу, таємно викрав з квартири АДРЕСА_3 , що належить потерпілому ОСОБА_9 .

Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 , із викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, а саме збув у відділенні ломбарду ПТ «Ломбард Фінанс», що по вул. Богдана Хмельницького, 21/4 в м. Калуш, Івано-Франківської області.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку експерта №СЕ-19/109-21/9962-ТВ від 16.09.2021 року, заподіяно майнову шкоду на суму 523 гривні.

Крім того, 07 вересня 2021 року, близько 16 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, маючи єдиний умисел на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, шляхом вільного доступу, таємно викрав з квартири АДРЕСА_4 індукційну плитку марки «Haus Mark» моделі «ІС-YLDC06», що належить потерпілому ОСОБА_10 .

Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 , із викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, а саме збув у відділенні ломбарду ПТ «Ломбард Фінанс», що по вул. В.Стуса, 17А в м. Івано-Франківську.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 згідно висновку експерта №СЕ-19/109-21/9962-ТВ від 16.09.2021 року, заподіяно майнову шкоду на суму 1650 грн.

Під час апеляційного розгляду:

-обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував в задоволенні апеляційної скарги прокурора;

-прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив вирок суд першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно з вимогами ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 доведеність його вини та кваліфікація дій за статтями КК України, за якими він визнаний винуватим, у поданих апеляційних скаргах не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку суду апеляційної інстанції, при ухвалені вироку обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 України суд першої інстанції не дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора про те, що судом першої інстанції не правильно застосовано ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає основне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Частиною 4 вказаної статті передбачено, що за правилами, передбаченими в частині першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в суді буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або часткова за попереднім вироком, за правилами передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

В абзаці 6 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вказано, що коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен у вчиненні ще кількох злочинів, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Однак, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 судом першої інстанцій при постановленні рішення зазначені приписи враховано не було, що потягло за собою неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України без призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень або поглинання менш суворого покарання більш суворим, або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Однак суд без визначення остаточного покарання зазначив тільки про самостійне виконання попереднього вироку.

Taк, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що злочин обвинувачений вчинив в період з 20.08.2021 року по 07.09.2021 року, тобто до постановлення щодо нього вироку Івано-Франківським міським судом від 02.11.2021 року за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України.

За таких обставин суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання спочатку мав призначити остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, лише після цього на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність потягнуло за собою невиправдане пом`якшення кримінально-правового становища обвинуваченого, що є підставою для скасування вироку та ухвалення нового.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання необхідно скасувати з постановленням в цій частині нового вироку.

Згідно з ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України необхідність застосування більш суворого покарання є однією із підстав для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку.

Суд апеляційної інстанції враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України, індивідуальний ступінь кримінальних правопорушень, спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого, особу винного, який критично ставиться до вчиненого, неодруженого, з вищою освітою, непрацюючого, раніше судимого. Бере до уваги встановлені судом першої інстанції обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 - повне визнання вини, щире каяття. Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з відсутністю обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення та вищенаведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність призначення покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань за оскаржуваним вироком та вироком Івано-Франківського міського суду від 02.11.2021 року та призначити остаточне покарання у виді 6 місяців арешту та штрафу в розмірі 17 000 грн. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

На думку суду апеляційної інстанції, саме таке покарання є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по справі у їх сукупності, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як нею, так і іншими особами.

Таке покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 відповідатиме цілям та загальним засадам призначення покарання.

Під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про неправильне визначення початку строку відбування покарання, який необхідно рахувати з часу ухвалення вироку апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 405, 407, 409, 413, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України в частині призначення покарання скасувати.

Постановити щодо ОСОБА_7 в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань за оскаржуваним вироком та вироком Івано-Франківського міського суду від 02.11.2021 року остаточно призначити покарання у виді 6 місяців арешту та штрафу в розмірі 17 000 грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня проголошення вироку суду апеляційної інстанції 16 листопада 2022 року.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, засудженим з дня отримання копії судового рішення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4