УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва судді ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2,

адвоката ОСОБА_4,

прокурора ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_4, який діє в інтересах ТОВ «Трассір УА», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.08.2020 у справі № 761/24988/20, у рамках кримінального провадження № 0000032 від 26.02.2020

установив:

04.10.2022 до Шевченківського районного суду міста Києва (вх. № 56516) надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4, який діє в інтересах ТОВ «Трассір УА», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.08.2020 у справі № 761/24988/20, у рамках кримінального провадження № 0000032 від 26.02.2020.

Обґрунтовуючи клопотання заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.08.2020 накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «ТРАССІР УА» № НОМЕР_1 , який відкритий в АБ «Укргазбанк» (МФО 320478) та заборонено видаткові операції з коштами.

Вважає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки розгляд клопотання про арешт майна проводився без участі власника майна, ухвала про накладення арешту на майно винесена 14.08.2020 у зв`язку з чим ТОВ «ТРАССІР» позбавлений права розпорядження належним йому майном більше двох років. Водночас жодної слідчої та процесуальної дії з арештованими грошовими коштами у ході досудового розслідування не проводилось, органом досудового розслідування протягом двох років не здобуто будь-яких даних про те, що фінансово-господарські операції ТОВ «ТРАССІР УА» причетні до вчинення кримінального правопорушення, окрім того, у кримінальному провадженні жодній службовій особі ТОВ «ТРАССІР УА» не повідомлено про підозру, а висновок викладений у Аналітичному дослідженні ДПС у Львівській області, містить у собі посилання на ймовірність, тобто є припущенням.

Також зазначив, що стороною обвинувачення не доведено належними доказами того, що грошові кошти на рахунку ТОВ «ТРАССІР УА» відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У судовому засіданні представник власника майна підтримав доводи клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна, відтак просив відмовити у задоволенні клопотання. Зазначив про законність ухвали слідчого судді про арешт майна, та вказав, що станом на час розгляду даного клопотання обставини за яких було застосовано арешт не відпали.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Як встановлено в судовому засіданні, Головним слідчим управлінням СБ України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 26.02.2020.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.08.2020 (справа № 761/24988/20) задоволене клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5, про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000032 від 26.02.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 258-5,ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 362 КК України, зокрема накладено арешт та зупинено видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на рахунок ТОВ «ТРАССІР УА» (код ЄДР 39768357) № НОМЕР_1 , (код валюти 980), який відкритий та обслуговується в АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478) та зупинено видаткові операції з коштами, які надійшли на рахунок та вже знаходяться на вищевказаному рахунку ТОВ «ТРАССІР УА» (код ЄДР 39768357), за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення у справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на майно, послугувала наявність розумних підозр вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000032 від 26.02.2020.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом із цим, ані клопотання прокурора про арешт майна, ані ухвала слідчого судді, постановлена за наслідками його розгляду, не містить посилання на матеріали кримінального провадження, здобуті в ході досудового розслідування, які свідчать про наявність розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочинів, за фактом вчинення яких здійснюється досудове розслідування.

Також, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, прокурором не надано слідчому судді допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів на підтвердження того, що арештоване майно одержане злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину, як і не надано доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок посадових та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, в даному кримінальному провадженні жодній особі ТОВ «ТРАССІР УА» про підозру не повідомлено, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує право власності на таке майно, арешт на яке накладано більш ніж два роки.

На переконання слідчого судді, відсутні дані, які б виправдовували подальше втручання у володіння майном ТОВ «ТРАССІР УА», оскільки органом досудового розслідування не доведено необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування у такому арешті майна; підстави, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння власником належним йому майном.

Водночас, слідчий суддя звертає увагу на те, що прийняття рішення у порядку ст. 174 КПК України не є тотожними поняттями з переглядом судового рішення у апеляційному порядку, тому оскільки доводи заявника мають на своїй меті оскаржити підстави прийняття такого рішення, слідчий суддя не має повноважень надавати оцінку рішенню іншого судді.

Із урахуванням наведених норм та аналізу наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, слід дійти висновку про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна ТОВ «ТРАССІР УА».

Крім того, слідчим суддею при накладенні арешту на майно, зупинено видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на рахунок ТОВ «Трассір УА» № НОМЕР_1 та зупинено видаткові операції з коштами, які надійшли на рахунок та вже знаходяться на вказаному рахунку ТОВ «ТРАССІР УА», що, як наслідок, підлягає скасуванню, оскільки перешкоджає нормальній господарській діяльності підприємства.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 131-132, 159-166, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_4, який діє в інтересах ТОВ «Трассір УА», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.08.2020 у справі № 761/24988/20, у рамках кримінального провадження № 0000032 від 26.02.2020 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.08.2020 у справі № 761/24988/20 у рамках кримінального провадження № 0000032 від 26.02.2020, а саме: в частині арешту та зупинення видаткових операцій з грошовими коштами, що надходять на рахунок ТОВ «ТРАССІР УА» (код ЄДР 39768357) № НОМЕР_1 , (код валюти 980), який відкритий та обслуговуються в АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478) та зупинення видаткових операцій з коштами, які надійшли на рахунок та вже знаходяться на вказаному рахунку ТОВ «ТРАССІР УА» (код ЄДР 39768357).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1