ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001317, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2022 року, за обвинуваченням,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Скадовськ, Херсонської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 16.08.2016 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання із іспитовим строком на 2 роки;

- 28.08.2018 року Приморським районним судом міста Одеси за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- 12.11.2021 року Малиновським районним судом міста Одеси за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 завідомо знаючи, що на території України впроваджено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який продовжувався відповідними Указами Президента України, затвердженими Верховною Радою України відповідними Законами, та який діє до наявного часу, будучи раніше судимим за ч.2 ст. 185 КК України, повторно вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 20.11.2022 року о 13 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 діючи умисно, із корисливих мотивів, перебуваючи в приміщені магазину «Аврора», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 85, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел спрямований на викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, обрав предметом свого злочинного посягання майно, що належить ТОВ «Вигідна покупка», а саме: накопичувач твердотільний USB T & G чорного кольору 8 Гб у кількості 5 штук вартістю 139 гривень за кожну загальною вартістю 695 гривень, накопичувач твердотільний USB T & G чорного кольору 16 гб у кількості 3 штук вартістю 159 гривень за кожну загальною вартістю 477 гривень , шампунь для волосся проти лупи Н & $ «свіжість ментолу» 400 мл. вартістю 179 гривень, шампунь - бальзам для волосся Н & S цитрус 360 мл. вартістю 179 гривень, шампунь для волосся чоловічий проти лупи H & S Old spice 360 мл .вартістю 149 гривень, Навушники бездротові «wireless tws-4 » вартістю 399 гривень, подовжувач у кількості 1 шт., вартістю 179 гривень та поклав їх до поліетиленового пакету.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на доведення крадіжки до кінця, ОСОБА_6 не розрахувавшись за майно, пройшов повз касову зону контролю та попрямував до виходу з вищевказаного магазину, однак виконавши всі дії, які вважав за необхідними довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був затриманий охоронцем магазину ОСОБА_7 .

В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_5 намагався заволодіти майном, яке належить ТОВ «Вигідна покупка», чим спричинив останнім матеріальну шкоду на загальну суму 2257 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, та щиро розкаявся у його вчиненні, підтвердив обставини злочину, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_8 про дату, час та місце проведення судового провадження повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з`явився. Разом з тим представник потерпілої юридичної особи звернувся до суду з письмовою заявою, в який просив здійснювати судове провадження за його відсутності.

З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності представника потерпілої юридичної особи, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без участі цієї особи.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого, а також документів та доказів, що стосуються заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 дав суду показання про те, що дійсно, знаючи про введення на території України воєнного стану, 20.11.2022 року, в обідній час, він зайшов в приміщення магазину «Аврора», в м. Одеса, вул. Преображенська, 85, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав майно ТОВ «Вигідна покупка», перелік якого та вартість вірно вказані в обвинувальному акті. Викрадене він поклав до поліетиленового пакету, який був з ним і, не розрахувавшись за майно, пройшов повз касову зону контролю та попрямував до виходу з вищевказаного магазину, однак був затриманий охоронцем магазину. Метою викрадення було привласнення та подальше вживання для власних потреб.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, мав до затримання постійні місце реєстрації та проживання, офіційно не працював, не одружений, був наркозалежним, але відповідно до медичної довідки від 10.02.2023 року, яка надана суду захисником, в умовах слідчого ізолятора погодився на лікування та пройшов його в період з 30.11. по 29.12.2022 року.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Судом також не встановлено обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 .

В даному конкретному випадку суд констатує, що лише той факт, що обвинувачений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого, оскільки факт вчинення злочину саме обвинуваченим було виявлено безпосередньо на місці вчинення злочину охоронцем магазину та обвинувачений не зміг довести свій злочинний умисел до кінця через обставини, які не залежали від його волі.

Згідно з вимогами статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Відповідно до статті 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, неодноразово викладеною в судових рішеннях.

Однак, поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні не свідчила про дійсну наявність його щирого каяття у вчиненому та осуду своєї поведінки, його намагання виправити ситуацію. Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні лише сухо заявив, що свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, така поведінка обвинуваченого виглядала для суду непереконливою щоб суд дійшов висновку про наявність у обвинуваченого дійсного жалю у вчиненому.

Загальні засади призначення покарання, визначені у статті 65 КК, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Вказане узгоджується з принципом юридичної визначеності, що є істотно важливим для довіри до судової системи та забезпечення верховенства права. Потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватися дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними. Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади.

Хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій в сучасних складних суспільних умовах, проте вони не мають здійснюватись у свавільний спосіб. Що в такому разі уможливить ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих та нерозумних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин в даному кримінальному провадженні, суд, при призначенні покарання винному ОСОБА_5 , не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України та з наведених вище мотивів не бере до уваги твердження захисника про наявність підстав для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України.

Таким чином, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини даного кримінального провадження, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним злочину, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 покарання пов`язане з позбавленням волі, з урахуванням положень ч.3 ст.68 КК України.

До такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи засудженим 12.11.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, знову, в період призначеного судом іспитового строку, вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення, відчуття безкарності за вчинене та схильність до вчинення злочинів. Тому, з урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно для його виправлення і припинення нових злочинів призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі. Визначаючи строк такого виду покарання, суд враховує відсутність претензій будь-якого характеру з боку потерпілої сторони до обвинуваченого, його достатньо молодий вік, а також патріотичну позицію, тому призначає строк покарання винному ОСОБА_5 в межах мінімального, визначеного санкцією частини статті, за якою він визнається винуватим. Остаточне покарання за цим вироком суд визначає у відповідності з вимогами ч.1 ст.71 КК України, за принципом часткового складання покарань, а саме: винному ОСОБА_5 , що не відбув повністю призначеного покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2021 року, з невідбутих ним двох років позбавлення волі, слід частково приєднати до покарання, призначеного за даним вироком, у виді одного місяця позбавлення волі.

В даному випадку, за переконанням суду, таке покарання та принцип його призначення повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки і не становитиме для нього особистого надмірного тягаря, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Відтак, за встановлених обставин, суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки він довіри суду не виправдав та в період іспитового строку знов вчинив замах на умисний корисливий злочин, що безумовно виключає застосування положень ст.75 КК України.

Судом також встановлено, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_5 затриманий 20 листопада 2022 року та перебуває під вартою у зв`язку із застосуванням до нього ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2022 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому в силу положень ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_5 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховуючи ризики, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що були підставою для застосування відносно ОСОБА_5 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, не вбачає підстав для зміни або скасування обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази, визнані такими постановами старшого слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 : накопичувач твердотільний USB T &G чорного кольору 8 Гб у кількості 5 штук, накопичувач твердотільний USB T &G чорного кольору 16 Гб у кількості 3 штуки, шампунь для волосся проти лупи H&S» свіжість ментолу» 400 мл, шампунь-бальзам для волосся H&S цитрус 360 мл., шампунь для волосся чоловічий проти лупи Old Spice 360 мл., навушники бездротові «wireless tws-4», подовжувач у кількості 1 шт., які передані на відповідальне зберігання їх законному володільцю, слід залишити у останнього, диск з відеозаписами з камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », слід зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

В силу ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, приєднати частково 1 (один) місяць позбавлення волі з невідбутого ним покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 12.11.2021 року, та остаточно ОСОБА_5 до відбування призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 20 листопада 2022 року.

Зарахувати в строк призначеного ОСОБА_5 покарання, строк його попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, в період з 20 листопада 2022 року до дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Речові докази по справі:

- накопичувач твердотільний USB T &G чорного кольору 8 Гб у кількості 5 штук, накопичувач твердотільний USB T &G чорного кольору 16 Гб у кількості 3 штуки, шампунь для волосся проти лупи H&S» свіжість ментолу» 400 мл, шампунь-бальзам для волосся H&S цитрус 360 мл., шампунь для волосся чоловічий проти лупи Old Spice 360 мл., навушники бездротові «wireless tws-4», подовжувач у кількості 1 шт., які передані на відповідальне зберігання законному володільцю, залишити у останнього;

- диск з відеозаписами з камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

15.02.2023

Єдиний унікальний номер справи: №522/16245/22

Номер провадження № 1-кп/522/570/23

Головуючий суддя ОСОБА_1