Справа № 471/576/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000127 від 13 липня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхнє Висоцьке Турківського району Львівської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, перебуваючого в цивільному шлюбі, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство за таких обставин:

Так, ОСОБА_4 з 18 липня 2021 року по 07 липня 2022 року, неодноразово вчиняючи адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 173-3 КУпАП, та будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 173-3 КУпАП за вчинення у період з 11 жовтня 2021 року по 09 лютого 2022 року домашнього насильства у відношенні своєї співмешканки ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.ст. 28, 29 Конституції України, згідно з якими, кожен має право на повагу до його гідності та особистої недоторканості, а також у порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", на шлях виправлення та перевиховання не став та протягом тривалого часу умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, систематично вчиняє домашнє насильство у відношенні своєї співмешканки ОСОБА_5 , яке мало місце 07 липня 2022 року та призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, а також до фізичних страждань, внаслідок отримання легких тілесних ушкоджень у вигляді гематоми ділянки правої лопатки та лівого плеча.

Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України визнав, між тим пояснив суду, що не пам`ятає точно деталей вчинення злочину. З потерпілою перебуває в цивільному шлюбі з березня 2021 року та проживає з нею разом за однією адресою: АДРЕСА_2 . Як у нього так і у ОСОБА_5 тяжкий характер, через що часто виникають сварки, крики, образливі слова. Влітку минулого року, на подвір`ї їхнього домоволодіння він лагодив мотор, але через те, що в нього нічого не виходило, рознерувався. В цей час до нього з якимось проханням звернулася ОСОБА_5 та він її штовхнув та вдарив кулаком лівої руки в область обличчя. Потім, коли саме не пам`ятає, можливо 07 липня 2022 року, в будинку наносив потерпілій удари ногами, руками та головою. Потім рятував її обливаючи водою та приводячи до тями. Після цього, як наслідок побиття ним потерпілої, він бачив на її обличчі синці. В період з 18 липня 2021 року по 07 липня 2022 року більше трьох разів сварилися та він її обзивав нецензурними словами.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її співмешканцем, з яким вона проживає за адресою АДРЕСА_2 , з березня 2021 року. Спочатку відносини між ними складалися добре, але з часом ОСОБА_4 , маючи складний характер почав вчиняти відносно неї домашнє насильство, а саме обзивав нецензурними словами, постійно погрожувати фізичною розправою. В період з 18 липня 2021 року по 07 липня 2022 року відносно неї обвинуваченим застосовувалось психологічне насильство більше двох разів. Останній її обзивав нецензурними словами, принижував. 07 липня 2022 року вона сиділа на лавці у дворі її домоволодіння, тоді обвинувачений в під час сварки вдарив її кулаком, а потім головою в область її обличчя від чого вона впала на землю. Потім 12 липня 2022 року, в кімнаті будинку, коли вона лежала на ліжку, ОСОБА_4 безпричинно вдарив її ногою, від чого вона, ймовірно, вдарилася головою об стіну та втратила свідомість. Після чого обвинувачений приводив її до тями, обливаючи водою. До теперішнього часу ОСОБА_4 продовжує вчиняти відносно неї психологічне насильство, однак фізичну силу не застосовує. Такі пояснення потерпілої, обвинувачений в судовому засіданні підтвердив. Не дивлячись на протиправну поведінку ОСОБА_4 , потерпіла пояснила, що вона має добрий характер, тому пробачає обвинуваченого. Між тим потерпіла висловила побоювання щодо призначення обвинуваченому суворої міри покарання, оскільки останній може їй за це помститися.

Вина обвинуваченого також підтверджується наданими стороною обвинувачення та дослідженими письмовими доказами:

- заява ОСОБА_5 від 12.07.2022 року про прийняття мір до її співмешканця ОСОБА_4 , який 07.07.2022 року наніс їй легке тілесне ушкодження;

- висновок судово-медичної експертизи від 28.07.2022 року № 187 згідно якого ОСОБА_5 мала тілесні ушкодження у виді гематоми ділянки правої лопатки, лівого плеча, які утворилися від дії тупих твердих предметів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Через неповний опис в меддокументах характеристик тілесних ушкоджень не можливо деталізувати характеристики травмуючих предметів, вказати точну кількість травмуючих впливів та визначити час утворення тілесних ушкоджень, вони можуть мати давність від декількох годин до декількох днів до огляду лікарем. Не виключена можливість утворення вказаних гематом як в результаті нанесення не менше 2-х ударів у вказані ділянки тіла, так і в результаті падіння із положення стоячи, в тому числі від одного падіння.

В медичних документах вказано, що крім ушкоджень, зазначених вище (гематоми ділянки правої лопатки, лівого плеча) у ОСОБА_5 виявлені також "забій м`яких тканей лиця, спини, лівого плеча, поперекової ділянки зліва, гематома нирки". Але, об`єктивних даних, які б підтверджували їх наявність в представлених медичних документах не виявлено, тому вони не враховані, як тілесні ушкодження;

- постанова Братського районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за те, що він 18.07.2021 року о 19 год.00 хв. перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , вчинив сварку із співмешканкою ОСОБА_5 , під час якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, на зауваження не реагував. Крім того, в даній постанові вказано, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23.07.2021 року, відносно ОСОБА_4 18.07.2021 року було винесено терміновий заборонний припис відносно кривдника із забороною контактувати із постраждалою, який ОСОБА_4 був порушений;

- постанова Братського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2022 року, якою ОСОБА_4 визнано винуватим за ч.2 ст. 173-2 КУпАП за те, що він 09.01.2022 року о 15 год. 00 хв. перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , вчинив сварку із співмешканкою ОСОБА_5 , під час якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, ображав, погрожував фізичною розправою, на зауваження не реагував;

- заява ОСОБА_5 від 22.08.2022 року про надання добровільної згоди на проведення слідчого експерименту за її участю для відтворення обставин події;

- протокол проведення слідчого експерименту від 22.08.2022 року з фототаблицями зображень до нього проведеного за участю ОСОБА_5 , згідно якого видно, як потерпіла показує, як саме знаходився її співмешканець по відношенню до неї, демонструє, як останній наніс удар голою в область її обличчя, як її співмешканець здійснив удар лівою рукою в область її обличчя, як наносив удари ногами та як вона впала на підлогу.

Суд провів судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Вказані показання обвинуваченого щодо часу і місця, де відбувалися події, способу вчинення кримінального правопорушення, суд визнає належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а саме: в частині перебігу подій, які мали місце, у тому числі наявності або ж відсутності у обвинуваченого умислу та щодо способу вчинення кримінального правопорушення (злочину), а також наслідків, що настали.

Показання обвинуваченого дані в судовому засіданні та пояснення потерпілої, які за своєю суттю та деталях збігаються з викладеними фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення та узгоджувались між собою і не заперечувались обвинуваченим, крім того, показання потерпілої, які повністю підтверджуються і узгоджуються з дослідженими письмовими доказами, а саме протоколом проведення слідчого експерименту від 22.08.2022 року з фототаблицями зображень до нього в частині механізму та способу нанесення обвинуваченим їй тілесних ушкоджень, а тому вони не викликають сумнівів суду у правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме: умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Відповідно до положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає, як вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, перебуває в цивільному шлюбі з потерпілою, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання та реєстрації, проживає разом з потерпілою, офіційно не працюючого та не маючого постійного джерела доходу, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, не перебуває на обліку в п`ятому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку Вознесенського районного сектору № 2 філії ДУ "Центр пробації" не перебуває, суд бере до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обтяжуючої покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , позицію сторони обвинувачення та потерпілої щодо необхідної міри покарання. Суд також бере до уваги поведінку обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, який без поважних причин до суду не з`являвся, та відносно останнього здійснювався привід. Те, що до теперішнього часу він вчиняє психологічне насильство відносно потерпілої.

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає правильним призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту в межах визначених законом для даного виду покарання.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його затримання у ході виконання вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1