Справа №639/1212/23
Провадження №1-кс/639/499/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного 31.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного 31.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Мотивоване клопотання тим, що у провадженні слідчих слідчого відділення відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 31.01.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом шахрайських дій відносно ТОВ «МОЛІТА».

Здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в кримінальному провадженні №0000044 від 31.01.2023 доручено слідчим слідчого відділення відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова.

В ході досудового розслідування слідчим надано доручення оперативному підрозділу УПК в Харківській області ДКП НПУ в порядку ст. 40 КПК України з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Згідно рапорту старшого інспектора з ОД 2 відділу УПК в Харківській області ДКП НПУ ОСОБА_4 , встановлено, в ході виконання вказаного доручення було встановлено, що грошові кошти з розрахункового рахунку ТОВ «МОЛІТА» () в сумі 6 490 230 грн. були перераховані на рахунок ТОВ «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН» () №p/p НОМЕР_1 відкритому в АТ «Сенс Банк». В подальшому частина грошових коштів в сумі 1600000 грн перерахована на рахунок АТ «Універсал Банк» на ОСОБА_5 ІНН НОМЕР_2 . ТОВ «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН» () юридична адреса - м. Тернопіль пр. Бандери Степана 104, кв. 56, засновник та директор ОСОБА_5 ІНН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності

В ході досудового розслідування була допитаний в якості потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що 27.01.2023 року, приблизно о 08:22 з рахунку ТОВ «МОЛІТА» у ПриватБанку ( НОМЕР_3 ) були перераховані грошові кошти в сумі 6490230,00 гривень на рахунок ТОВ «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН» (UA6688101) на АТ «СЕНС-БАНК». В призначенні оплати вказано: «ОПЛАТА ЗГ. Рахунку №Б/Н від 26.01.2023 р., у сумі 6490230, 00 грн, Без ПДВ». Про вищевказану компанію йому нічого невідомо. Будь-яких контактів з нею компанія не підтримувала, чим займається невідомо, транзакції з вищевказаною компанією ніколи не проводились. Переказ грошових коштів був проведений без підтвердження директора компанії, та без участі співробітників ТОВ «МОЛІТА», про вищевказану транзакцію стало відомо приблизно о 08:00 ранку від бухгалтера ОСОБА_8 . Надалі стало відомо, що невстановлені особи отримали віддалений доступ до серверу моєї компанії через програму AnyDеsk, яку встановили самостійно на сервер, та отримавши доступ до робочого стола комп`ютера бухгалтера ОСОБА_8 , знайшли на комп`ютері ключ доступу до «ПриватБанк» та здійснили з даного комп`ютера (IP-адреси) вхід до Приватбанку з застосуванням ключа та перевели грошові кошти у сумі 6490230,00 гривень на інший рахунок підставної, фіктивної компанії ТОВ «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН», . Банки намагались зв`язатись із власником вищевказаної компанії, але власник не виходить на зв`язок. Наразі грошові кошти у повному обсязі заморожені та знаходяться на рахунку компанії ТОВ «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН», , у АТ «Сенс-Банк». ПриватБанк повідомив, що провів дану транзакцію без попередження власника рахунку, тобто ОСОБА_7 , у зв`язку із тим, що вхід здійснювався через IP-адресу ТОВ «МОЛІТА» та з комп`ютера вказаної компанії.

Під час досудового розслідування встановлено, що майно, а саме грошові кошти в сумі 6 490 230,00 грн., які були перераховані на розрахунковий рахунок в ТОВ «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН» ( НОМЕР_1 ) в АТ «СЕНС-БАНК» () є речовими доказами, а саме матеріальним об`єктом, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки воно є предметом кримінально протиправних дій, та набуте кримінально протиправним шляхом і отримано юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям ст. ст. 98, 170 КПК України.

Також, існують підстави вважати, що у випадку не накладення арешту на банківський рахунок ТОВ «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН» ( НОМЕР_1 ) в АТ «СЕНС-БАНК» (), грошові кошти, які на ньому знаходяться, будуть використані, привласненні або відчуженні. У зв`язку із чим, слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів для збереження даного майна.

Прокурор зазначає, що приймаючи до уваги викладене, з метою повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження, необхідно накласти арешт - шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування грошовими коштами, які знаходяться на розрахунковому рахунку в ТОВ «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН» ( НОМЕР_1 ) в АТ «СЕНС-БАНК» ().

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника/власників майна чи їх представників, оскільки їх відсутність у судовому засіданні не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Заслухавши думку прокурора, перевіривши доводи поданого клопотання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні слідчих СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 31.01.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом шахрайських дій відносно ТОВ «МОЛІТА».

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова.

Слідчий суддя, надаючи оцінку обґрунтованості вимог клопотання прокурора про арешт вказаного майна, виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України), у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Доводи клопотання повинні бути належним чином обґрунтовані і підтверджені доданими до нього оригіналами або копіями матеріалів кримінального провадження, а також витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджує факт подання клопотання в рамках конкретного провадження.

У клопотанні сторона обвинувачення просить накласти арешт на грошові кошти у сумі 6 490 230, 00 гривень, що належать ТОВ «МОЛІТА» (), які було переведено з розрахункового рахунку ТОВ «МОЛІТА» у АТ КБ «ПриватБанк» ( НОМЕР_3 ) на розрахунковий рахунок ТОВ «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН» ( НОМЕР_1 ) в АТ «СЕНС-БАНК» (), та які наразі знаходяться на банківському рахунку ТОВ «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН» ( НОМЕР_1 ) в АТ «СЕНС-БАНК» ().

При зверненні з клопотанням прокурор зазначив, що підставою для накладення арешту на майно є відповідність майна критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.

Інші підстави для накладення арешту, передбачені статтею 170 КПК України, стороною обвинувачення не були встановлені та не відображені у тексті клопотання.

Разом з цим, подане клопотання прокурора про арешт майна не містить підстав і мету, відповідно до положень ст. ст. 170, 171 КПК України, відповідне обґрунтування та відомості про те, що вказані у клопотанні грошові кошти стосуються предмету доказування та є речовими доказами в розумінні статті 98 КПК України у цьому кримінальному провадженні.

Так, в матеріалах клопотання про арешт відсутні достовірні та достатні докази того, що грошові кошти, які вказані у клопотанні, мають протиправне походження та зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, набуте кримінально-протиправним шляхом, що виключає їх відповідність критеріям ст. 98 KПK України.

Грошові кошти у сумі 6 490 230, 00 гривень, що належать ТОВ «МОЛІТА», не визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, що підтвердив прокурор в судовому засіданні.

Також, прокурор, в порушення вимог п.3 ч.2 ст. 171 КПК України, не надав достовірних даних про те, що зазначені у клопотанні грошові кошти на теперішній час перебувають на банківському рахунку ТОВ «ІНТЕР-ПАРТНЕР ЮКРЕЙН» ( НОМЕР_1 ) в АТ «СЕНС-БАНК» ().

До клопотання прокурором надано лише, витяг з ЄРДР, постанову про визначення підслідності, заяву та протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 , а також рапорт старшого інспектора з ОД 2-го відділу УПК в Харківській області ДКП НП України на виконання доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України, а також внутрішні документи ТОВ «МОЛІТА».

Інших доказів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання щодо підстав і мети арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України, не надано.

Крім того, відповідно до вимог ч.6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Із матеріалів клопотання не вбачається, чи набула будь-яка особа статусу підозрюваного, обвинуваченого, що давало б підстави визначити хто саме несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та не надано відомостей про наявність обґрунтованого розміру цивільного позову у даному кримінальному провадженні, який до клопотання не доданий.

Таким чином, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених у клопотанні обставин прокурором до суду не надано, доводи клопотання зводяться до припущень.

Відповідно до ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008р., де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Таким чином, стороною обвинувачення, в межах заявленого клопотання не доведено, що вилучене майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні прокурора, не доведено їх значення для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих грошових коштах, а тому клопотання про арешт майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, задоволенню не підлягає.

Отже, всупереч ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в даному клопотанні, оскільки правові підстави до арешту майна відсутні. З вказаних підстав клопотання сторони обвинувачення задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 167-175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1