Справа №295/2501/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000245 від 22.01.2023 року на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мощаниця, Лугинського району, Житомирської області, громадянки України, непрацюючої, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

22.01.2023 приблизно о 03 годині ОСОБА_5 разом із співмешканцем ОСОБА_4 перебували у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де між ними виник словесний конфлікт на побутовому підґрунті.

В цей день, час, місці та за вказаних обставин, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту, у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, спрямувала кухонний ніж, який тримала у руці, у бік ОСОБА_4 та нанесла вказаним ножем один удар в область лівої частини черевної порожнини ОСОБА_4 , внаслідок чого заподіяла останньому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани в лівій підреберній ділянці по середньоключичній лінії, раневий канал якої має напрямок зліва направо, спереду назад, зверху вниз, проникає в черевну порожнину із утворенням згустку крові, без ушкодження органів черевної порожнини, яке за ступенем тяжкості віднесено до категорії тяжких та є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_5 , умисно заподіяла ОСОБА_4 тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, яке за ступенем тяжкості віднесено до категорії тяжких.

Кримінальна відповідальність за вчинене передбачена ч.1 ст.121 КК України, а саме за заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вказувала, що обвинувачення їй зрозуміле, свою вину визнала повністю. Пояснювала, що не оспорює фактичних обставин правопорушення, які встановлені на досудовому слідстві. Також пояснила, що 22.01.2023 вона прийшла з роботи до дому пізно ввечері близько 22:00 години. В цей день вони разом із потерплим вдома святкували день народження доньки, де на фоні ревнощів виник конфлікт зі співмешканцем ОСОБА_4 . В ході конфлікту та штовханини вона взяла ніж та вдарила останнього правою рукою в ліву сторону живота. Після вчиненого навідувала ОСОБА_4 у лікарні, годувала його, несла всі витрати на ліки, доглядала за ним після виписки із лікарні. У вчиненому щиро розкаюється, просила суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, міру покарання просив призначити на розсуд суду.

Суд, у порядку ст. 325 КПК України, вирішив провести судовий розгляд у відсутності потерпілого.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала повністю, обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченої та письмових матеріалів, що характеризують її особу.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, та її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України.

Призначаючи міру покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 відповідно до ст.12 КК України вчинила тяжкий злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності. На обліку у спеціалізованих медичних установах не перебуває, за місце проживання характеризується посередньо. Вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала, щиро каялась.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.

За таких даних про особу обвинуваченої, з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також з урахуванням сукупності всіх обставин, які характеризують особу винного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону з випробуванням виходячи з такого.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджена в умовах здійснення контролю за її поведінкою довела своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

Натомість судом не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Позов прокурора щодо стягнення з обвинуваченої витрат, понесених державою на стаціонарне лікування потерпілого визнаний ОСОБА_5 в повному обсязі та підтверджений матеріалами справи, а тому підлягає задоволенню.

Запобіжний захід обвинуваченій до набрання вироком законної сили у вигляді домашнього арешту необхідно залишити без змін, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 15.05.2023.

Також ОСОБА_5 відповідно до частини 5 статті 72 КК України підлягає зарахуванню у строк покарання період попереднього ув`язнення з моменту затримання з 22.01.2023 по 23.01.2023 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили - залишити без змін, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 15.05.2023.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк вiдбування покарання за даним вироком попереднє ув`язнення з 22.01.2023 року по 23.01.2023 включно, iз розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 в сумі 7949 грн. 89 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.01.2023 року на кухонний ніж з руків`ям чорного кольору, виріз з наволочки з речовиною бурого кольору, кофту сірого кольору з пошкодженнями у вигляді розриву з правого боку та слідами речовини бурого кольору, кофту чорно-білого кольору (тільняшка), скасувати.

Речові докази: кухонний ніж з руків`ям чорного кольору, виріз з наволочки з речовиною бурого кольору, кофту сірого кольору з пошкодженнями у вигляді розриву з правого боку та слідами речовини бурого кольору, кофту чорно-білого кольору (тільняшка) - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1