№ 1-кп/755/1417/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000592 від 10.08.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красилівка, Броварського району, Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2013 р.н., працюючого офіційно вчителем у Красилівському ліцеї, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 09.08.2022 року, приблизно о 10 годині 25 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21114», р.н. НОМЕР_1 , на якому виявлені невідповідності п. 31.4.5 (а) ПДР України (на шинах передньої вісі по колу бігових доріжок граничний знос малюнку протектора), розташовуючись у другій (крайній лівій) смузі проїзної частини Броварської Кільцевої дороги «Е 95» в м. Києві, рухався зі сторони Броварського проспекту в напрямку с. Княжичі, Київської області, у салоні якого, на задньому пасажирському сидінні знаходилася ОСОБА_5 . Попереду автомобіля марки «ВАЗ-21114», р.н. НОМЕР_1 , на проїзній частині Броварської Кільцевої дороги Е 95, у двох смугах руху, на певній відстані один від одного, у «шаховому» порядку, знаходилися перешкоди у вигляді бетонних блоків для тимчасового обмеження руху по смугах.

Під час руху, ОСОБА_3 допустив порушення вимог п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3, п. п. 12.1, 12.3 та підпункту «а» п. 31.4.5 Правил дорожнього руху України: п 1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; підпункт «б» п. 2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортним засобом у дорозі; підпункт «а» п. 2.9 - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п. 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; підпункт «а» п. 31.4.5 - колеса і шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виявились у тому, що він, маючи об`єктивну змогу при проведенні зовнішнього огляду автомобіля марки «ВАЗ-21114», р.н. НОМЕР_1 , виявити на шинах передньої вісі по колу бігових доріжок граничний знос малюнку протектора (стан якого забороняв експлуатацію транспортного засобу) та відмовитись від експлуатації автомобіля або забезпечити своїми односторонніми діями відповідність транспортного засобу вимогам ПДР України, проявив бездіяльність, усвідомлюючи те, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування автомобілем марки «ВАЗ-21114», р.н. НОМЕР_1 , у процесі якого, рухаючись по проїзній частині Броварської Кільцевої дороги «Е 95» у м. Києві, наближаючись до перешкод у вигляді бетонних блоків, які були встановлені попереду в смугах його напрямку руху, здійснив безпечний об`їзд декількох блоків, перестроївся у крайню ліву смугу та, маючи можливість виявити попереду в своїй смузі руху останню перешкоду у вигляді бетонного блоку та негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, у результаті чого, у крайній лівій смузі його напрямку руху проїзної частини Броварської Кільцевої дороги «Е 95» в м. Києві, на відстані 274 метрів від Броварського проспекту, скоїв наїзд на перешкоду - бетонний блок, виставлений для тимчасового обмеження руху по смугах.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «ВАЗ-21114», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струс головного мозку, перелом кісток носа, забійні рани спинки носа, надбрівної ділянки зліва, лобної ділянки справа, закрита травма шиї - перелом поперечного відростку тіла 7 шийного хребця зліва без зміщення уламків, перелом тіла 6 шийного хребця (поперечного відростка справа з переходом на дужку), закрита травма грудної клітки - перелом 1, 2, 3, 4 ребер зліва без зміщення уламків, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення вимог пунктів 1.5, п. 2.3 (б), 12.1, 12.3 та 31.4.5 (а) Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Відповідно до висновку експерта № 042-1101-2022 року, тілесне ушкодження, зазначене у п. б) Підсумків, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (закрита травма шиї - перелом поперечного відростку тіла 7 шийного хребця зліва без зміщення уламків, перелом тіла 6 шийного хребця (поперечного відростка справа з переходом на дужку).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину за ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, щиро каявся та показав, що 09.08.2022 року, о 10 годині 25 хвилин, він рухався на автомобілі «ВАЗ-21114», р.н. НОМЕР_1 , з м. Києва по Броварському проспекту та з ним в автомобілі на задньому пасажирському сидінні знаходилася потерпіла ОСОБА_5 , яка є його двоюрідною сестрою. Він рухався прямо, попереду було багато перешкод, які він всі об`їхав, однак, була погана видимість на дорозі, оскільки у той день була сонячна погода та сонце засліпляло йому очі, то він не побачив ще одну бетонну перешкоду та здійснив з нею зіткнення. Він одразу нічого не зрозумів, вийшов з автомобіля та побачив потерпілу і біля їх автомобіля почали зупинятися інші автомобілі та люди, які почали їм допомагати, а потім, вже приїхали працівники поліції та карета швидкої медичної допомоги. Зокрема, зазначив, що одразу після події він допомагав коштами потерпілій і на даний час також продовжує це робити, зокрема, постійно відвозить останню на ринок до м. Києва, де вони разом продають продукти харчування власного виробництва, щоб заробити на життя, так як вони мають скрутне матеріальне становище. У скоєному каявся, жалкує, що так сталося, прохав вибачення у потерпілої, зокрема, він повністю відшкодував останній всю заподіяну ним шкоду. Крім того, зазначив, що місце, час та всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: рапорту працівника поліції від 09.08.2022 року; протоколу огляду місця ДТП від 09.08.2022 року; схеми пригоди від 09.08.2022 року; постанови про визнання речей речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 10.08.2022 року; висновку експерта № 042-1101-2022 від 19.09.2022 року; висновку експерта № 042-1100-2022 від 23.09.2022 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, вчинене з необережності, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі, прохав вибачення у потерпілої, відшкодував останній всю заподіяну ним шкоду), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий. Зокрема, потерпіла прохала не позбавляти ОСОБА_3 права керування транспортними засобами, оскільки транспортний засіб є його єдиним джерелом доходів та він допомагає їй їздити до м. Києва на ринок, де вони разом здійснюють торгівлю продуктами харчування власного виробництва, щоб мати можливість заробити на життя та їй на лікування. Крім того, у судових дебатах обвинувачений ОСОБА_3 також прохав застосувати до нього міру покарання, не пов`язану з позбавлення волі та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки для нього це єдине джерело доходів, оскільки вони з потерпілою, яка є його двоюрідною сестрою, їздять до м. Києва на ринок, щоб торгувати продуктами харчування власного виробництва, для можливості заробляти на життя.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого у вчиненому і добровільне відшкодування завданого збитку, зокрема, те, що має на утриманні малолітню дитину 2013 р.н. (ч. 2 ст. 66 КК України - при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого (щиро каявся, вину визнав повністю, жалкує, що так сталося, до кримінальної відповідальності притягується вперше, відшкодував потерпілій заподіяну ним шкоду, має на утриманні малолітню дитину 2013 р.н.), наявності пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, зокрема, прокурор у судових дебатах прохав призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, а також потерпіла та обвинувачений прохали не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки це є єдине джерело доходів, так як вони разом їздять до м. Києва на ринок, щоб торгувати продуктами харчування власного виробництва, для можливості заробляти на життя, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз: № 042-1101-2022 від 19.09.2022 року в розмірі 6013 гривень 00 копійок; № 042-1100-2022 від 23.09.2022 року в розмірі 2672 гривні 00 копійок; № СЕ-19/111-22/32505-ІТ від 23.09.2022 року в розмірі 1887 гривень 80 копійок та № СЕ-19/111-22/37994-ІТ від 26.09.2022 року в розмірі 2265 гривень 36 копійок, а всього на загальну суму розмірі 12 838 гривень 16 копійок.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль «ВАЗ-21114», р.н. НОМЕР_1 , що переданий на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Г.Хоткевича, 20-Б - повернути ОСОБА_3 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2022 року на автомобіль «ВАЗ-21114», р.н. НОМЕР_1 , який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони використання, розпорядження та відчуження вказаного транспортного засобу - скасувати після набрання ухвалою законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя