ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7856/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/91/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.286-1 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з моменту його затримання на виконання цього вироку.

Цивільний позов прокурора Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 , на користь місцевого бюджету Тернопільської міської ради кошти у вигляді витрат за перебування потерпілої ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 66 ( шістдесят шість) копійок.

Арешт, накладений ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.12.2021 року на транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen» моделі«Passat СС» р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 , в частині відчуження та розпорядження - скасовано.

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат по залученню експертів вирішено.

Згідно вироку 21.12.2021 23:30 водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Passat СС» р.н. НОМЕР_1 , в темну пору доби із увімкнутим ближнім світлом фар та двома пасажирами, рухався проїзною частиною автодороги по вул. Об`їзна у напрямку від перехрестя із вул. Гайова до перехрестя із вул. Микулинецька, що в м. Тернопіль, наближаючись до ділянки неподалік АЗС «WOG». Водій ОСОБА_7 , грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1, 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), які вимагають у водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а також перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався під час випередження бокового інтервалу та допустив зіткнення із автомобілем марки «Skoda» моделі «Fabia » р.н. НОМЕР_2 , та в подальшому різко змінив напрямок руху керованого ним автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Passat СС» р.н. НОМЕР_1 ліворуч та, з`їхавши із проїзної частини дороги, де допустив зіткнення із металевим відбійником та металевою електроопорою. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Passat СС» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми кісток правої половини тазу у вигляді переломів крижової кістки, гілки сідничної та обох гілок донних кісток, а також забійні осаднення лобової (без уточнення локалізації) та правої скроневої ділянок голови, правої щічної ділянки, «різана» в деяких записах різано-рвана) рана 6-го пальця правої кисті, які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Порушення водієм автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Passat СС» р.н. НОМЕР_1 вимог п.п. 2.3 «б», 2.9 «а» 10.1, 12.1, 13.1, 13.3 ПДР України, перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_9 , середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2022 року скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Свої вимоги мотивує тим, що вказаний вирок підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суд першої інстанції не звернув увагу на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, що в кінцевому результаті призвело до неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема захисник стверджує, що: дорожньо-транспортну пригоду обвинувачений скоїв будучи тверезим, що підтвердили як потерпіла ОСОБА_9 так і свідок ОСОБА_11 , які були допитані в суді першої інстанції та повідомили, що ОСОБА_7 до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, алкоголь не вживав та був тверезий; суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про те, що огляд на стан сп`яніння обвинуваченого був проведений по адміністративній процедурі, так як в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_7 будь-ким зі співробітників поліції направлявся чи доставлявся відповідно до вимог КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до найближчого медичного закладу з метою його освідування на стан алкогольного сп`яніння до прибуття на місце події слідчого ОСОБА_12 . Направлення або рапорти поліцейських у матеріалах даного провадження відсутні; як висновок щодо результатів медичного огляду від 22 грудня 2021 року так і результат лабораторного дослідження крові від 22 грудня 2022 року з`явилися в матеріалах даного кримінального провадження невідомо звідки та зроблені до моменту внесення відомостей про дане кримінальне правопорушення до ЄРДР; при призначенні та проведенні судово-медичної експертизи було допущено суттєвих порушень вимог чинного процесуального законодавства: порушено право обвинуваченого на захист, так як в матеріалах даного кримінального провадження відсутні докази повідомлення обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення вищевказаної експертизи; суд першої інстанції безпідставно, не допитавши перед цим ні слідчого, ні судово-медичного експерта, ні інших осіб, які ніби-то були причетні до відбору зразків крові обвинуваченого ОСОБА_7 , помилково прийшов до висновку, що зазначене слідчим в постанові від 15 січня 2022 року про призначення експертизи твердження, що на експертизу надається "скляний флакон" - є технічною помилкою слідчого, так само як є опискою напис на пластиковій пробірці ніби-то зі зразками крові обвинуваченого напис "Кров на алкоголь ОСОБА_13 "; відсутні докази законності відібрання зразків крові у обвинуваченого, такий відбір не здійснювався ні за адміністративною процедурою, ні відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства; зразок крові ОСОБА_7 , який відповідно до адміністративної процедури мав би відбиратися у нього у дві ємності не зберігся, хоча, відповідно до ст.69 КПК України експерт зобов`язаний був забезпечити збереження об`єкта експертизи; слідчий Стрілецький, ще до внесення відомостей до ЄРДР, з перевищенням своїх службових повноважень, затримав і доставив підозрюваного ОСОБА_7 до медичного закладу, де піддав його примусовому освідуванню і примусово відібрав у нього зразки крові оскільки матеріали кримінального провадження не містять відомостей, які б підтверджували той факт, що всі ці дії ОСОБА_7 вчиняв добровільно. Сторона обвинувачення не спростувала версію захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_7 вжив алкоголь після ДТП, а на момент його вчинення був тверезий.

Від прокурора та потерпілої апеляційні скарги на вказаний вирок не були подані, а також від них не надходило до апеляційного суду письмових заперечень на апеляційну скаргу захисника.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,

пояснення обвинуваченого та доводи його захисника, які просили проводити апеляційний розгляд у відсутності потерпілої та підтримали свою апеляційну скаргу з наведених у ній підстав і просили оскаржений вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого і вичерпанням можливості їх отримати;

прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги за її безпідставністю;

перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження, колегія суддів з`ясувала наступне.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Установлені місцевим судом фактичні обставини того, що 21 грудня 2021 року о 23:30 водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Passat СС» р.н. НОМЕР_1 , в темну пору доби із увімкнутим ближнім світлом фар та двома пасажирами, рухався проїзною частиною автодороги по вул. Об`їзна у напрямку від перехрестя із вул. Гайова до перехрестя із вул. Микулинецька, що в м. Тернопіль, наближаючись до ділянки неподалік АЗС «WOG», грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1, 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, у апеляційному порядку не оспорюються, а тому в зазначеній частині оскаржений вирок судом апеляційної інстанції не переглядається.

В апеляційній скарзі захисника оспорюється висновок суду про доведеність того факту, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння у момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.9«а» Правил дорожнього руху України.

Аналізуючи доводи сторони захисту апеляційний суд встановив, що висновок місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про недоведеність вчинення ОСОБА_7 злочину у стані алкогольного сп`яніння були предметом розгляду місцевого суду та спростовуються детально наведеними в оскарженому вироку доказами.

Так, факт перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння в момент вчинення ДТП підтверджено даними, які містяться у:

висновку КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально - небезпечних захворювань» від 22.12.2021 року №475, із якого вбачається, що на час проведення вказаного огляду о 01 год. 30 хв. 22.12.2021р. ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.к.п.58 т.1);

результаті лабораторного дослідження крові на наявність алкоголю КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально - небезпечних захворювань» від 22.12.2021 року №671, відповідно до якого при дослідженні взірця крові ОСОБА_7 , відібраного о 01 год. 35хв. 22.12.2021року, виявлено 0.87 % етилового спирту ( т.1 а.к.п. 59);

висновку експерта №111 від 25.01.2022 - 27.01.2022, із резолютивної частини якого вбачається, що при газохроматографічному дослідженні взірця крові гр. ОСОБА_7 , відібраного в КУТОР «ТОНД» 22.12.2021 о 01:35, виявлено етиловий спирт в концентрації - 0.76% (проміллє). Метилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.(а.к.п.150-152 т.1).

Неприйнятними є доводи апеляційної скарги про недопустимість даних висновку щодо результатів медичного огляду від 22 грудня 2021 року та результатів лабораторного дослідження крові від 22 грудня 2022 року через те, що вони зроблені до моменту внесення відомостей про дане кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, результати огляду на стан алкогольного сп`яніння отримано відповідно до порядку п.8 розділу 1 і п.11 розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція), яка видана відповідно до вимог ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух» та постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», тобто як правильно вказав суд першої інстанції в межах адміністративної процедури.

Згідно із вимогами п.8 розділу 1 Інструкції - огляд водіїв-учасників дорожньо-транспортної пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. Ця процедура не є слідчою дією у розумінні вимог статей 214, 223 КПК, а тому відсутні передбачені законом підстави для визнання цих результатів медичного дослідження недопустимими і такими, що отримані з порушенням порядку, передбаченого кримінальним процесуальним законом законом.

З цих же підстав, апеляційний суд вважає необґрунтованими твердження захисника про порушення слідчим вимог КПК України щодо проведення освідування і відібрання біологічних зразків для експертизи.

Такі висновки повністю узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 24.02.2020 року у справі №473/2872/18, від 10.12.2020 року у справі № 715/1912/19, від 11.02.2020 року у справі № 691/219/18.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано з наведенням належних і достатніх мотивів відхилив доводи сторони захисту про порушення при проведенні судово-медичної експертизи і недопустимість її висновку №111 вказавши, що передача ємності зі взірцем крові обвинуваченого на експертизу, яка була проведена працівниками КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально - небезпечних захворювань» на підставі листа слідчого (а.к.п.149), узгоджується з вимогами п.11 розділу 3 Інструкції, згідно якого за збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища.

Також, відповідно до вимог п.10 розділу 3 Інструкції зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

З матеріалів цього провадження видно, що 22.12.2022р. було проведено лабораторне дослідження одного зразка крові обвинуваченого на наявність алкоголю, а інший в подальшому направлений на експертизу.

У висновку СМЕ №111 наведено опис об`єкта дослідження. Зокрема вказано, що на експертизу доставлено стандартну прозору пластикову пробірку для відбору крові, загвинчену пластиковим корком. Горловина та бічна поверхня пробірки заклеєні двома лоскутами паперу та опечатані двома відтисками круглої мастикової печатки лікаря. Порушення цілісності упаковки не відмічалось.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно врахував висновки вказаної експертизи, оскільки в ході судового розгляду не встановлено обґрунтованих підстав для сумнівів у їх належності та достовірності.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про порушення права обвинуваченого на захист через те, що в матеріалах даного кримінального провадження відсутні докази повідомлення обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення судово-медичної експертизи не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки ст.243 КПК України не покладає на слідчого обов`язку повідомляти стороні захисту про призначення експертиз у кримінальному провадженні. Протягом досудового розслідування захисник та підозрюваний були наділені правом залучити експерта чи заявляти клопотання про призначення експертиз у кримінальному провадженні. Наявність будь-яких перешкод у реалізації цього права сторони захисту в апеляційній скарзі не наведено і в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, сам обвинувачений під час допиту в суді першої інстанції не заперечував того, що на момент проведення огляду і відібрання зразків крові він перебував у стані сп`яніння та повідомив, що перед цим вживав алкогольні напої біля автомобіля.

Показання обвинуваченого про те, що він вживав алкоголь лише після події ДТП суд першої інстанції обґрунтовано відхилив як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності.

Також, у вироку дано належну оцінку аналогічним показанням свідка ОСОБА_11 - пасажира автомобіля, який в суді першої інстанції повідомив, що обвинувачений ОСОБА_7 вживав алкогольні напої вже після вчинення ним ДТП.

Суд обґрунтовано не прийняв такі показання до уваги, оскільки було встановлено, що свідок ОСОБА_11 перебуває у дружніх відносинах з обвинуваченим. Також, цей свідок пояснив, що транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Passat СС» р.н. НОМЕР_1 , який є джерелом підвищеної небезпеки і яким було вчинено ДТП, був зареєстрований на його батька і фактично належить йому, тобто свідку ОСОБА_11 . В скупності наведене свідчить про зацікавленість вказаного свідка в результатах розгляду цього кримінального провадження.

Доводи сторони захисту про необхідність врахування показань потерпілої ОСОБА_9 про те, що обвинувачений до події ДТП був тверезим, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки такий факт показаннями потерпілої не підтверджується. Так, з показань потерпілої у судовому засіданні суду першої інстанції слідує, що вона не стверджувала про перебування обвинуваченого у тверезому стані, а лише повідомила, що сіла в автомобіль за 7-10 хвилин до ДТП і за цей час не бачила ознак сп`яніння. Після події ДТП нічого не пам`ятає, окрім того як опритомніла на АЗС і знову знепритомніла.

За таких обставин, версію сторони захисту про те, що ОСОБА_7 вживав алкоголь зі свідком ОСОБА_11 після скоєння ДТП на місці події, суд першої інстанції обґрунтовано визнав такою, що не відповідає дійсності.

Доводи апеляційної скарги про неправильне зазначення органом досудового розслідування в обвинувальному акті і відповідно встановлення судом першої інстанції часу дорожньо-транспортної пригоди є безпідставними, оскільки в ході судового розгляду на підставі даних протоколу огляду відеозапису від 24 грудня 2021 року та висновку експерта від 23 лютого 2022 року правильно встановлено, що ця подія відбулась 21 грудня 2021 року о 23 год. 30 хв. (т.1 а.к.п.133-138,142-147). Крім того, наведені в апеляційній скарзі посилання захисника на показання свідка ОСОБА_14 про вчинення обвинуваченим ДТП о 23 год. 10 хв. жодним чином не спростовують правильність висновків суду про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Інші посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого не знайшли свого підтвердження в процесі апеляційного перегляду оскарженого вироку, не містять таких аргументів, які є вирішальними для вирішення справи та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскарженого вироку.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Як вбачається з вироку, суд призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії не тяжких злочинів, а також обставини, що пом`якшують його покарання - добровільне повне відшкодування ним завданих матеріальних збитків потерпілій, що підтверджується показаннями потерпілої в судовому засіданні, надання медичної допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, а також позицію потерпілої з приводу призначення покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, а також надав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не ухилявся від суду, не притягувався до будь-якої відповідальності, а також позитивну характеристику з місця роботи, думку потерпілої, яка просила його суворо не карати, у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді і розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

На переконання колегії суддів призначене ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286-1 КК України у мінімальному розмірі, встановленому санкцією даної статті, у повній мірі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстави вважати призначене ОСОБА_7 покарання явно несправедливим внаслідок суворості відсутні.

За таких обставин, судова колегія вважає вирок місцевого суду обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2022 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Головуючий

Судді