У Х В А Л А

09.03.2023 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 09.03.2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До початку судового засідання прокурор ОСОБА_5 подав до суду клопотання, яке підтримав в ході судового розгляду, про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою на 60 днів без визначення застави. Вказав, що ризики можливості останнього переховуватись від суду, а також вчинення ним іншого кримінального правопорушення дотепер не зменшилися. Заявлені ризики обґрунтував тим, що обвинувачений ОСОБА_7 не перебуває у зареєстрованому шлюбі, не має постійних і законних джерел доходу та міцних соціальних зв`язків, які б втримали його від зміни місця проживання з метою уникнення покарання, що йому загрожує за висунутим обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину. Вважає, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою не здатен забезпечити належне виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальних обов`язків. Додатково зазначив про вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину із застосуванням насильства, з підстав чого просив суд не визначати обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 обмежелись висловленням заперечення щодо продовження останьому строку тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 підтримали позицію захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 .

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за їх викликом в судове засідання не з`явились причин своєї неявки суду не повідомили.

Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали судового провадження, суд доходить таких висновків.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно положень ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, строк дії раніше обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.03.2019 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який був востаннє продовжений ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 11.01.2023 року, закінчується 11.03.2022 року, проте, закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження у зазначені строки з об`єктивних причин не вбачається можливим, зокрема, за потреби ознайомлення сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_7 з матеріалами судового провадження згідно вирішеного судом відповідного клопотання захисника ОСОБА_8 .

Водночас будь-яких вагомих об`єктивних відомостей про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а об`єктивно враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його зрілий вік, характер та обсяг пред`явленого обвинувачення у вчиненні ряду умисних злочинів, ґрунтовність якого наразі визначається затвердженим у встановленому порядку прокурором обвинувальним актом, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано прокурором, а саме можливості обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Дані ризики аргументовано доводяться тим, що ОСОБА_7 , хоча й має постійне місце проживання, проте не мешкав там до його затримання й не оформив у встановленому порядку договору найму іншого житлового приміщення, де фактично проживав певний час, у нього немає стійких соціальних зв`язків та легальних джерел постійного доходу, він раніше неодноразового притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, й у даному кримінальному провадженні обвинувачується серед іншого у вчиненні за обтяжуючих відповідальність обставин особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років, й достатніх стримуючих факторів, що були здатні втримати його від зміни місця проживання з метою уникнення цієї відповідальності, в судовому засіданні наразі не встановлено.

Відтак за невстановлення виключних обставин щодо неможливості застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд визначає клопотання прокурора обгрунтованим, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобіганню зазначеним прокурором ризикам, що не зникли та не зменшились істотно, та забезпечення належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, визначаючи виправданим продовження дії застосованого виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 за наявності більш вагомого суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до особистої свободи, становлячи достатні підстави продовження на 60 днів строку його тримання під вартою з урахуванням потреб здійснення судового розгляду.

При цьому, з урахуванням встановлених ризиків та тяжкості покарання, з огляду на обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, стосовно складу або кваліфікації якого змін прокурором в суді не здійснено, суд визначає відсутнім обов`язок визначення обвинуваченому ОСОБА_7 розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.177,178,181,199,324,331,350 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Оголосити перерву в судовому засіданні до 14 годин 00 хвилин 20.04.2023 року.

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити на 60 днів, тобто до 07.05.2023 року включно запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.03.2019 року, без визначення розміру застави.

На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду, що не перешкоджає судовому розгляду.

Головуючий

Судді