УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 183/3532/21

провадження № 51-3509ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 31 серпня 2022 року,

встановив:

За вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 29 червня 2022 року ОСОБА_1 засуджено до покарання: за ч. 1 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ч. 3 ст. 406 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 цього Кодексу за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 3 зазначеної статті.

Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції, та її думка з приводу участі

у касаційному розгляді.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак, всупереч вищевказаному захисник у своїй скарзі, посилаючись

на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність,

як на підставу, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, для скасування оскаржених судових рішень, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу не наводить.

Крім того, позиція захисника є непослідовною та неузгодженою, оскільки,

як убачається зі змісту касаційної скарги, адвокат, вказуючи у мотивувальній

її частині на оскарження нею як вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року, так і ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року, наполягає на необхідності призначення нового судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, тоді як у прохальній частині скарги формулює свої вимоги

про направлення цього кримінального провадження на новий розгляд до суду першої інстанції після скасування оскаржених судових рішень.

До того ж слід зазначити, що призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції після скасування як вироку, так і ухвали не узгоджується з положеннями

ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.

Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, захисник у скарзі не зазначає чи бажає вона брати участь у касаційному розгляді.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_1 залишити без руху і надати їй для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їй буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4