Справа № 577/3346/22
Провадження № 1-кп/577/113/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого
адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, м. Ромни, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, розведеного, освіта вища, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
22.07.2022 року ОСОБА_7 та його рідний брат ОСОБА_5 , обидва перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилися за місцем проживання своїх батьків у квартирі за адресою АДРЕСА_2 . На грунті довгий час триваючих неприязних відносин між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_5 виникла словесна суперечка, ініціатором якої був останній, який ображаючи, висловлюючись нецензурною лайкою запропонував підсудному вийти з квартири на вулицю та продовжити з`ясування відносин.
У цей час, у ОСОБА_7 , який відчував гостру неприязність до свого брата, виник злочинний умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Реалізуючи цей намір, обвинувачений з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 взяв зі столу у приміщенні кухні, зазначеної вище квартири, ніж, який сховав в одягу, після чого разом із братом прослідував до проїзної частини вулиці Депутатська, де біля будинку АДРЕСА_3 продовжуючи сваритися ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи за руків`я ніж в правій руці направив клинок ножа в сторону потерпілого здійснивши декілька розмашистих рухів в процесі чого завдав один удар клинком ножа по правому передпліччю ОСОБА_5 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді рани, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, котрі потягли короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я.
Не зупинившись на досягнутому ОСОБА_7 , продовжуючи злочинні дії, умисно наніс ще один удар ножем в живіт потерпілому, спричинивши проникаюче ножове поранення черевної порожнини з пораненням печінки, внутрішньочеревною кровотечею, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.
Одразу після нанесення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 швидко повернувся до квартири батьків, де по телефону викликав бригаду швидкої медичної допомоги для надання медичної допомоги брату, а також допомагав останньому зупинити кровотечу.
Отже, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав повністю та підтвердив обставини викладені вище за яких завдав братові ножових поранень. При цьому додав, що ініціатором конфлікту, як і неодноразово раніше, був саме ОСОБА_5 , який постійно ображав його висловлюючись нецензурною лайкою. У вчиненому кається, шкодує, що так сталося з рідним братом, запевняє, що більше такого не повториться.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що у вказаний день, час та місці між ним та братом сталася суперечка, ініціатором якої був саме він. При цьому, ображаючи підсудного запропонував тому вийти з квартири батьків і продовжити розмову на вулиці, де обвинувачений і завдав йому ножових поранень. У даному конфлікті винним вважає себе і просить не позбавляти рідного брата свободи, запевняє, що вибачив останнього.
Врахувавши, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також впевнившись у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав не доцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення викладених в обвинувальному акті.
Переконавшись у добровільності повного визнання винуватості та правильному розумінні суті обвинувачення, суд дійшов висновку про необхідності призначення покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Обтяжуючою відповідальність обставиною є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
До обставин пом`якшуючих покарання слід віднести щире каяття підсудного, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність родинних відносин, а також, що ініціатором сварки, яка привела до злочинних наслідків був саме потерпілий. Крім того, обвинувачений попросив вибачення у потерпілого, яке прийнято останнім.
Виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , а також обставин за яких був вчинений злочин (неправомірну поведінку потерпілого, який фактично спровокував конфлікт), ставлення обвинуваченого до скоєного (визнання вини, сприяння розкриттю правопорушення, висловлений жаль), а також враховуючи думку потерпілого, рідного брата підсудного, який просить реально не позбавляти винного свободи, висновок органу пробації за яким існує середня ймовірність вчинення повторного правопорушення, а виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів буде покарання призначене в межах санкції статті із застосування ст. 75 КК України.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», є частиною національного законодавства України, і якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п. 33 рішення Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 6 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним».
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись: ст.ст. 368, 370, 371 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі статей 75, 76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
- кухонний ніж загальною довжиною 28 см знищити;
- чоловічі джинси світло-синього кольору з написом «Lacoste» з плямами червоно-бурого кольору, футболку чоловічу чорного кольору з написом «Castle Trail» та чоловічі кросівки сірого кольору з літерою «N», які на праві власності належать ОСОБА_8 повернути останньому;
- ніж з написом «Кенгуру з іншого боку напис «Сталь 65х13 № FB 1852», загальною довжиною 22,5 см; чохол для ножа коричневого кольору «Visa», чоловічу футболку чорного кольору із білими вставками з плямами червоно-бурого кольору, які належать ОСОБА_5 повернути останньому.
Скасувати арешт накладений на вказані речові докази.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1