Справа № 296/1729/23
УХВАЛА

Іменем України

23 лютого 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області підполковника поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вказав, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 02.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством час, але не пізніше травня 2022 року, за невстановлених слідством обставин, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, направленим на придбання, носіння та зберігання бойових припасів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, придбали бойові припаси, а саме 90 та 30 патронів калібру 5,45 мм, відповідно.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання вищевказаних 90 боєприпасів, ОСОБА_6 за невстановлених слідством обставин, переніс їх до квартири АДРЕСА_2 , а ОСОБА_7 переніс 30 вищевказаних боєприпасів до будинку АДРЕСА_3 , де незаконно зберігали їх без передбаченого законом дозволу.

Далі, в кінці травня 2022 року, під час розмови зі ОСОБА_8 (особою зі зміненими анкетними даними) (далі ОСОБА_8 ) ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на збут бойових припасів, керуючись корисливим мотивом, повідомив останньому про те, що має у своєму володінні вищевказані бойові припаси, які він придбав незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, та має намір продати їх за ціною 10 грн. за штуку. На що ОСОБА_8 , який був залучений до конфіденційного співробітництва та діяв за дорученням працівників правоохоронних органів, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, розуміючи суспільно-небезпечний характер дій ОСОБА_7 , погодився на пропозицію останнього з метою викриття його злочинних дій.

Надалі ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на збут вищевказаних бойових припасів, 08.07.2022 близько 19 год. 03 хв., продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, що направлені на збут бойових припасів, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , організували передачу та збут ОСОБА_8 бойових припасів калібру 5.45 мм в кількості 90 штук, за що отримали грошові кошти у сумі 900 гривень.

В подальшому, 11.07.2022 близько 17 год. 06 хв. ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, що направлені на носіння та збут бойових припасів, перебуваючи поблизу магазину «Продукти» по вул. Київське шосе с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області, здійснив передачу та збут ОСОБА_8 бойових припасів калібру 5.45 мм в кількості 30 штук, за що отримав грошові кошти в сумі 300 гривень.

Окрім цього, у невстановлений слідством час, але не пізніше 07.07.2022, за невстановлених слідством обставин, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, направленим на придбання, носіння та зберігання бойових припасів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, придбали бойові припаси, а саме 2 осколкові ручні гранати «Ф-1», які ОСОБА_6 незаконно зберігав у невстановленому слідством місці без передбаченого законом дозволу.

Цього ж дня близько 21 год. 43 хв. ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на збут бойових припасів, керуючись корисливим мотивом, повідомив ОСОБА_8 про те, що має у своєму володінні вищевказані осколкові ручні гранати «Ф-1», що являються бойовими припасами, які він незаконно придбав, тобто без передбаченого законом дозволу, та має намір продати їх за ціною 1500 грн. за штуку. На що ОСОБА_8 , який був залучений до конфіденційного співробітництва та діяв за дорученням працівників правоохоронних органів, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, розуміючи суспільно-небезпечний характер дій останніх, з метою викриття злочинних дій погодився на пропозицію останнього та придбання у нього однієї гранати «Ф-1».

Крім цього, у липні 2022 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відбулась розмова, у ході якої останній повідомив ОСОБА_8 , що поряд з продажем бойових припасів може продати йому і вогнепальну зброю. На що ОСОБА_8 , розуміючи суспільно-небезпечний характер його дій, з метою викриття злочинних дій ОСОБА_7 під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки погодився на пропозицію останнього.

Надалі, 26.11.2022 ОСОБА_7 у ході телефонної розмови запропонував ОСОБА_8 придбати у нього вогнепальну зброю, а саме автомат Калашникова з коліматором та 150 боєприпасами до нього за грошові кошти в сумі 2500 доларів США за все.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, 04.01.2023 ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, що направлені на придбання, зберігання, носіння та збут вогнепальної зброї і бойових припасів, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, згідно попередньої домовленості, отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 1000 доларів США, а в загальній сумі 2500 доларів США, домовився з останнім про зустріч поблизу будинку № 6 по вул. Кооперативній м. Житомира, де цього ж дня близько 16 год. 14 хв. збув йому вогнепальну зброю, а саме «АКС-74» кал. 5.45 мм, який споряджений пристроєм для прицілювання (коліматором), та бойові припаси в кількості 150 штук, що являються боєприпасами до указаної зброї калібру 5.45 мм, які незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, придбав, зберігав, носив та збув.

Окрім цього, у невстановлений слідством час та місці, за невстановлених слідством обставин, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, направленим на придбання, носіння та зберігання бойових припасів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, повторно, придбав 90 патронів калібру 5,45 мм, що являються боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї.

В подальшому ОСОБА_6 переніс зазначені 90 боєприпасів до місця свого проживання, а саме квартири АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав їх без передбаченого законом дозволу до 20 год. 25 хв. 04.01.2023.

04 січня 2023 року о 20 год. 25 хв. в ході проведення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 в приміщенні квартири АДРЕСА_2 у останнього вищевказані боєприпаси в кількості 90 штук, які він незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу за вищевказаним місцем свого проживання, були виявлені та вилучені працівниками поліції.

24 січня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263 КК України.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні ряду тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Метою застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав. На запитання слідчого судді повідомив, що ОСОБА_6 будучи повідомленим про час та дату розгляду клопотання про тримання під вартою слідчим суддею ОСОБА_9 , не з`явився в судове засідання, але була інформація що він перебував в зоні бойових дій.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що наявні ризи визначені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні вказав, що досудове розслідування фактично завершено, проведені всі необхідні слідчі (розшукові) діі, залишилось тільки ознайомитись з матеріаліами кримінального провадження. Щодо особи підозрюваного повідомив, що ОСОБА_6 раніше не судимий, проходить військову службу, є старшим лейтенантом та командиром взводу, за місце проходження служби харахтеризується добре. Адвокат ОСОБА_5 наголосив, що підозрюваний на свідків не вплитиме та просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Приймаючи до уваги процесуальну позицію адвокатів, слідчий суддя враховує, що на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 органом досудового розслідування зібрано докази, які вказують на можливу причетність останнього до вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджати кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, в клопотанні слідчий вказує на можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя звертає увагу, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000216 триває з 02.06.2022р. ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 32 ч. 1 ст. 263 КК України 24.01.2023р., а клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подано до суду повторно 23.02.2023р., тобто через місяць після повідомлення про підозру. У свою чергу, підозрюваний належним чином повідомлений, з`явився на розгляд даного клопотання.

Також, слідчий суддя зауважає, що згідно ухвали слідчого судді 02.02.2023р. по справі №296/677/23, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 без розгляду по суті.

Згідно змісту даної ухвали вбачається, що 30.01.2023р. старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 було подано до Корольовського районного суду м. Житомира клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчим суддею 30.01.2023р. відмовлено в задоволенні вищезазначеного клопотання, оскільки не надано доказів ухилення ОСОБА_6 від явки до слідчого судді, розгляд клопотання відкладено на 02.02.2023р. Підозрюваний 02.02.2023р. знову не з`явився, відомостей про його точне місце перебування ні слідчим ні прокурором не надано, при цьому захисник повідомив, що підозрюваний перебуває на сході країни де йдуть бойові дії.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний проходить службу в ЗСУ в рядах 44 ОБМ на посаді командира взводу управління мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Неявка підозрюваного в судові засідання була пов`язана із виконанням ним службових обов`язків командира взводу в зоні бойових дій.

За вказаних обставин ризик, визначений п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України, органами досудового розслідування не підтверджено.

Відповідно до ризику визначеному п. 2. ч. 1 ст. 177 КПК України щодо знищення, переховування, спотворення речових доказів, суд бере до уваги, що слідчим та прокурором в судовому засіданні не було доведено, що перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_6 може вчиняти спроби знищити, сховати, спотворити речові докази, які наразі не перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування перебуває на завершальній стадії, що підтверджено сторонами в судовому засіданні. Враховуючи зазначене, ризик знищення речових доказів (п. 2, ч. 1 ст. 177 КПК України) є малоймовірним.

Слід прийняти до уваги ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків та інших підозрюваних (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки повне коло співучасників органом досудового розслідування достовірно не встановлено. Складність в ідентифікації осіб, співпричетних до вчинення кримінальних правопорушень обумовлена тим, що вищевказані особи діяли у співучасті, використовували засоби конспірації.

На переконання слідчого судді лише тяжкість злочину, за відсутності інших вагомих факторів, які свідчать про ймовірність порушення особою процесуальних обов`язків, не можуть свідчити про високий ступінь існування ризиків передбачених п.п. 1,4 ст. 177 КПК України.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор, слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Приписами ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який є уродженцем м. Житомира, громадянином України, проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимим, мобілізованим до лав Збройних Сил України, слідчий суддя вважає, що застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Також слідчий суддя враховує, що підозрюваний на даний момент виконує свій конституційний обов`язок щодо захисту незалежності та територіальної цілісності України, що має вищий суспільний інтерес перед встановленими в судовому засіданні ризиками.

Приписами ч.1 ст.179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначені обставини, на думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176- 179, 184, 193, 194, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 24.03.2023р. та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними у кримінальному провадженні №0000216 з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Визначити строк дії обов`язків до 24.03.2023р.

В разі невиконання покладених судом обов`язків відносно підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід ніж особисте зобов`язання і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебувають матеріали досудового слідства.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 28.02.2023 р. о 14 год. 00 хв

Слідчий суддя ОСОБА_1