Справа № 204/1172/23
Провадження № 1-кс/204/497/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

3 лютого 2023 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровська області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим відділенням відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 02.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у лютому 2023 року став на шлях вчинення умисного кримінального правопорушення проти здоров`я особи. Так, в ніч з 01.02.2023 року на 02.02.2023 року, ОСОБА_5 , перебував в приміщенні квартири за місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де сумісно з раніше йому знайомим потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вживали спиртні напої. В ході сумісного вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якої у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 . Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_5 , в ніч з 01.02.2023 року на 02.02.2023 року, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, із використання невстановленого предмету, що володів ріжучими властивостями, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, наніс не менше трьох ударів в область життєво важливого органу шиї потерпілого ОСОБА_7 , заподіявши тим самим останньому відповідно довідки КНП «Міська клінічна лікарня № 4» ДМР» від 02.02.2023 року тілесні ушкодження у вигляді різаних ран поблизу вушної, потиличної та бічної поверхонь шиї праворуч. Однак після спричинення потерпілому ОСОБА_5 вищевказаних тілесних ушкоджень, останній був госпіталізований до лікувального закладу, де йому було надано медичну допомогу, та суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_7 не настали у зв`язку з своєчасно наданою останньому медичної допомоги. Таким чином, ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, однак з причин, що не залежали від його волі, суспільно небезпечний наслідок у вигляді смерті потерпілого не настали, так як потерпілому своєчасно було надано медичну допомогу. Таким чином, з урахуванням викладеного, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Правова кваліфікація кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. 02.02.2023 року о 12.00 годині (дата та час фактичного затримання - 02.02.2023 року 03.30 година), за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, який має вищу освіту, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів, раніше не судимого. 02.02.2023 року ОСОБА_5 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Підозра відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується та обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.02.2023 року; протоколом огляду місця події від 02.02.2023 року; довідкою КНП «Міська клінічна лікарня № 4» ДМР» від 02.02.2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; іншими наявними в матеріалах доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування. Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України. Аналізуючи зібрані докази, орган досудового розслідування приходить до висновку про наявність фактів та відомостей, які вказують на те, що саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , причетний до скоєння вищевказаного злочину. Також, проаналізувавши матеріали даного кримінального провадження, досудове розслідування приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як матеріали кримінального провадження містять вагомі докази про вчинення останнім закінченого замаху на особливо тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи років. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України та в п. 1,2,4,5 ст.178 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином. У ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: у ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні закінченого замаху на особливо тяжке кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає виключне покарання у вигляді позбавлення волі строком понад 7 років та до 15 років. В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, а тому з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Слід зазначити, що ОСОБА_5 є працездатною особою, проте постійного офіційного місця роботи не має, міцних соціальних зв`язків не має, що вказує на можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду. Також, даний ризик обумовлюється тим, що ОСОБА_5 мешкає не за місцем своєї реєстрації, що обумовлює наведений ризик переховування від органів досудового розслідування та суду. Про наявний ризик, який передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що на даний час органом досудового розслідування на даний час не встановлено знаряддя вчинення кримінального правопорушення, про яке достовірно відомо підозрюваному ОСОБА_5 , що свідчить про можливість знищення, переховування або спотворення ОСОБА_5 будь-яких речей, що мають значення для досудового розслідування, а саме знаряддя вчинення злочину. Органом досудового розслідування із врахуванням того факту, що ОСОБА_5 відомі особисті дані та місце проживання потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, та крім того, безпосереднім свідком у вказаному кримінальному провадженні є співмешканка підозрюваного, тому є всі підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків кримінального правопорушення, а також експертів у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз, з метою уникнення відповідальності за вчинений закінчений замах на особливо тяжке кримінальне правопорушення шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди. Враховуючи, що в ході досудового розслідування встановлено що підозрюваний ОСОБА_5 є працездатною особою, проте постійного офіційного місця роботи не має, за місцем реєстрації не проживає, що свідчить про наявність не спростованого ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином шляхом зміни місця мешкання, а також враховуючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на всій території України введено воєнний стан, який наразі є продовженим та не є скасованим, що доводить вказаний ризик та демонструє можливість впливу підозрюваного ОСОБА_5 на хід досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, ступінь реалізації злочинного умислу підозрюваним, суспільну небезпеку дій підозрюваного, вчинених в умовах воєнного стану, досудове розслідування приходить до висновку, що в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_5 таких як: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, існує реальна загроза переховування його від органів досудового розслідування та суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме знаряддя вчинення кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків та експертів, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не призведуть до забезпечення нормальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні. Вказані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, а враховуючи те, що такі запобіжні заходи як: - особисте зобов`язання; - застава; - домашній арешт; не зможуть зашкодити підозрюваному уникнути від органу досудового розслідування, оскільки базуються лише на суб`єктивному відношенні підозрюваного до необхідності виконання покладених на нього обов`язків, а - особиста порука не може бути застосована до ОСОБА_5 з урахуванням відсутності осіб, які заслуговують на довіру. На думку органу досудового розслідування та прокурора, враховуючи що злочин у кримінальному провадженні, в рамках якого подається клопотання про застосування запобіжного заходу, вчинений із застосуванням насильства, визначення розміру застави є недоцільним. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати йому домашній арешт, оскільки він не збирається переховуватися від слідства.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до підозрюваного домашній арешт, оскільки ризики жодним чином не обґрунтовані, його підзахисний характеризується позитивно, хоча не одружений офіційно, но проживає у цивільному шлюбі, раніше не судимий, повністю дав показання. Крім того, станом на день розгляду даного клопотання кваліфікація замаху на вбивство не доведено.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Проте, у судовому засіданні було встановлено наявність лише одного ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 дійсно з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Всі інші жодним чином не були піддтверджені.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Однак, в обґрунтування того, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, підтвердженому у судовому засіданні, прокурором не наведено переконливих мотивів та не надано суду жодних належних доказів.

Відповідно до ст. 181 КК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, а також враховуючи, що існує ризик, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, та враховуючи недоведеність прокурором, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаному вище ризику, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде достатнім для запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленому у судовому засіданні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України залишити без задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю на два місяці, тобто до 2 квітня 2023 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду місце постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Контроль за виконанням ухвали покласти на працівників відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Суддя ОСОБА_1