Справа №705/1439/22
1-кп/705/609/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2023 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000356 від 29.03.2022, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 26.03.202 року близько 13 години 00 хвилин, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, в період дії воєнного стану в Україні, затвердженого указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, перебуваю з дозволу користувача приміщення ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав бувши у використанні золотий хрестик та золотий ланцюжок, 585 проби, загальною вагою 9,76 г, які знаходилися в дерев`яній шкатулці червоного кольору, на відкритій полиці меблевої стінки гостьової кімнати, ринкова вартість яких з урахуванням зносу та ПДВ, станом на 26.03.2022, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 904/22 від 04.04.2022 року, становила 8395,75 гривень, які належать на праві власності ОСОБА_5 , після чого залишив місце вчинення злочину та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним обставинам вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що 26.03.2022 року перебував у гостях у своєї знайомої ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_3 . Коли він знаходився у одній з кімнат квартири один, то переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв зі шкатулки, яка стояла на меблевій поличці, золотий ланцюжок з хрестиком, які раніше бачив у потерпілої, які забрав собі. Після цього він вийшов із квартири з викраденим та в подальшому збув їх у ломбард, а виручені кошти використав на власні потреби. Розуміє тяжкість вчиненого, щиро розкаюється та просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють та не оспорюють зміст обставин вчиненого кримінального правопорушення, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 його вина у вчиненні кримінального правопорушення, повністю підтверджується доказами, добутими на досудовому розслідуванні та перевіреними в суді у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, що перевірені та оцінені судом у відповідності до вимог КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має вік 29 років, осудний, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку та під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи дані про особу обвинуваченого, висновок органу пробації, виходячи з принципів розумності покарання, суд вважає за необхідне у вказаному випадку призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу винного та його ставлення до вчиненого, відсутність претензій матеріального та морального характеру від потерпілої, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання та без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Визначене обвинуваченому покарання, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 65, 100, 368-370, 373, 374, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 судом не обирався.

Процесуальні витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні: 2 фотокартки, квитанція з ломбарду «Кеш Бокс» № 051221555 та CD-R диск із відеозаписом з камери спостереження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1