Справа №592/9088/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/541/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2022 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

У кримінальному провадженні № 0001950 від 02.10.2022 року, яке перебуває в провадженні СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Слідчий звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням, в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7

25 листопада 2022 року ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 20:00 год. до 06:00 год. наступного дня без застосування електронного засобу контролю. Покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або місця роботи та/або зміни місця навчання;

- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді до 02 січня 2023 року включно.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій оскаржувану ухвалу слідчого судді просив скасувати та постановити нову ухвалу, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави.

Прокурор стверджував, що ухвала суду першої інстанції незаконна та така, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду.

Вказував, що прокурором акцентувалась увага щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки він офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності може вчиняти тиск на останніх, що дають реальні підстави свідкам та потерпілому побоюватись підозрюваного.

Крім того, зазначав, що прокурором наведено доводи, що свідчать про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, так:

- запобіжний захід особисте зобов`язання не може бути застосовано ОСОБА_7 , оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років;

- запобіжний захід особиста порука не може бути застосована ОСОБА_7 , так як відсутні особи, які можуть витупити в ролі поручителів, які забезпечать виконання підозрюваному покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечать належну поведінку підозрюваного;

- запобіжний захід застава не може бути застосований до ОСОБА_7 , так як матеріальне становище підозрюваного не стабільне, він ніде не працює. Крім того він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням зброї, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років та побоюючись покарання за вчинене кримінальне правопорушення, може не виконати покладені на нього обов`язки;

- запобіжний захід домашній арешт не може бути застосований до ОСОБА_7 , так як його особистість не заслуговує на довіру. Крім того підозрюваний може, побоюючись покарання за вчинене кримінальне правопорушення, не виконати покладені на нього обов`язки.

Наголошував, що тільки один запобіжний захід тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечить належну поведінку підозрюваного.

До початку апеляційного розгляду від прокурора надійшла заява, в якій він просив провести судовий розгляд без його участі. Від захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі та без участі підозрюваного ОСОБА_7 .

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора у відсутність учасників судового розгляду та без фіксування судового засідання технічними засобами, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України.

Тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0001950 від 02.10.2022 року за ч. 4 ст.296 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження 02.10.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України за фактом хуліганства вчиненого із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень відносно ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 жовтня 2022 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 години 30 листопада 2022 року без визначення застави.

В рамках вказаного кримінального провадження до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся старший слідчий Сумського РУП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_10 з клопотанням щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування до 02.01.2023 без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2022 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 20:00 год. до 06:00 год. наступного дня без застосування електронного засобу контролю з покладенням на підозрюваного певних обов`язків. Визначено строк дії ухвали слідчого судді до 02 січня 2023 року включно.

Розглядаючи вказане клопотання слідчого, слідчим суддею було встановлено наявність достатньо обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 злочину, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження у їх сукупності.

Крім цього суд першої інстанції приймаючи до уваги існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, згідно якого підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, однак вважав, що прокурором не доведено, що ОСОБА_7 не працює, не має постійного джерела доходів, оскільки матеріали справи містять докази працевлаштування ОСОБА_7 в ТРЦ «Атріум» з 2013 року, де він виконує роботи на інженерних мережах. Також не знайшов свого підтвердження заявлений слідчим передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки потерпілий ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 допитані в ході досудового розслідування, не проживають в будинку по АДРЕСА_2 , припущення щодо можливого тиску підозрюваного на вказаних осіб та інших свідків слідчий та прокурор не обґрунтували. З таким висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Також судом першої інстанції було оцінено в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, який потребує до обстеження у пульмонолога чи фтізіатра, наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання в м. Суми, зокрема те, що він має матір, яка є особою з інвалідністю 3 групи, має роботу, постійне місце проживання; відсутність будь-яких компрометуючих матеріалів щодо підозрюваного, позитивну характеристику за місцем проживання; відсутність судимостей, а також відомостей про притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності; відсутність ризику повторення протиправної поведінки.

Таким чином, саме з врахуванням вищезазначеного, слідчий суддя визнав доводи прокурора недостатніми для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурор не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, однак, є підстави застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, що забезпечить його належну процесуальну поведінку під час досудового слідства та у суді, з чим також погоджується і колегія суддів, і доводи прокурора жодним чином не спростовують правильність таких висновків, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення слідчим суддею були враховані усі обставини, на які посилається прокурор у поданій апеляційній скарзі, і яким була надана належна правова оцінка.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, за яких би підлягало до задоволення клопотання слідчого про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2022 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4