Справа № 357/6452/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого/цивільного відповідача ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 27 лютого 2023 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0002322, яке внесене до ЄРДР 09 червня 2020 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київська область, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2010 року, за ч. 1 ст. 122 КК України, до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України, звільнений від його відбування, з випробуванням, з іспитовим строком два роки;

2) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2010 року, за ч. 1 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк один рік шість місяців;

3) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2010 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк два роки та шість місяців, на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 08 липня 2011 року, звільнений від його відбування;

4) вироком Сквирського районного суду Київської області від 02 грудня 2011 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк три роки та два місяці;

5) вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року, за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі на строк чотири роки -

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (далі угода про визнання винуватості),

а також цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , про стягнення майнової шкоди,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий/цивільний позивач ОСОБА_6 ,

обвинувачений/цивільний відповідач ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за таких фактичних обставин.

ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 08 червня 2020 року, близько 02 години, ОСОБА_4 , знаходячись по вул. Зінченка в м. Біла Церква Київської області, що неподалік гіпермаркету «Велмарт», що по вул. Грибоєдова, 10 а в м. Біла Церква, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , який сидів на землі та дрімав, та нахилившись до останнього, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що його дії залишаються непоміченими для сторонніх осіб та самого потерпілого, з кишені штанів останнього викрав мобільний телефон марки «Sony Xperia XZ Premium GB142», вартістю 4441 гривень 67 копійок.

Після чого, ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив майнової шкоди ОСОБА_6 на загальну суму 4441 гривень 67 копійок.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно із угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і зобов`язався беззастережно визнати винуватість у обсязі обвинувачення у судовому засіданні.

Сторони погодились, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Сторони також погодилися, що згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України є нетяжким злочином.

Згідно із абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпілий ОСОБА_7 надав прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0002322, яке внесене до ЄРДР 09 червня 2020 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

В судовому засіданні від 27 лютого 2023 року, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання, дані про його особу, зазначені у вступній частині вироку, враховуючи, що він на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе за нею зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості, узгодили обвинуваченому звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та покласти на нього обов`язки, визначені у ч. 1 ст. 76 КК України.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення без розгляду.

Згідно з цивільним позовом, ОСОБА_6 просив: стягнути із ОСОБА_4 на його користь майнову шкоду в загальній сумі 4441 грн 67 коп.

Водночас, до суду надійшла заява від 24 лютого 2023 року у якій ОСОБА_6 відмовився від цивільного позову.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Отож, оскільки ОСОБА_6 відмовився від цивільного позову, а суд вирішив прийняти його відмову, провадження за ним підлягає закриттю.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно з постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх передача на зберігання від 16 червня 2020 року, договір 1, 2 № від 08 червня 2020 року укладений між ПТ «Ломбард Найкращий» Богдан О.М. і Компанія» та ОСОБА_8 , предметом якого виступає мобільний телефон смартфон «Sony Xperia XZ Premium G8142» IMEI: НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.

Відповідно до постанови про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх передача на зберігання від 19 червня 2020 року, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , № НОМЕР_2 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , НОМЕР_3 , визнані речовими доказами.

Згідно з постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх передача на зберігання від 19 червня 2020 року, мобільний телефон марки Sony Xperia XZ Premium G8142» IMEI: НОМЕР_1 із силіконовим чохлом чорного кольору та чек № 125478 «повернення кредиту», визнані речовими доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, усі предмети, окрім чеку № 125478 «повернення кредиту», належить вважати повернутими власникам, про що надані розписки.

Згідно з п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, чек № 125478 «повернення кредиту», належить зберігати в матеріалах кримінального провадження, протягом усього строку їх зберігання.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, судом не встановлено, оскільки у порядку ст. 331 КПК України, від прокурора клопотань про це не надходило.

Керуючись ст. 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 лютого 2023 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0002322, яке внесене до ЄРДР 09 червня 2020 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Іспитовий строк обчислювати з 28 лютого 2023 року.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , про стягнення майнової шкоди, - закрити.

Речові докази:

1) договір 1, 2 № від 08 червня 2020 року укладений між ПТ «Ломбард Найкращий» Богдан О.М. і Компанія» та ОСОБА_8 , предметом якого виступає мобільний телефон смартфон «Sony Xperia XZ Premium G8142» IMEI: НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , № НОМЕР_2 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки Sony Xperia XZ Premium G8142» IMEI: НОМЕР_1 із силіконовим чохлом чорного кольору вважати повернутими власникам.

2) чек № 125478 «повернення кредиту», - зберігати в матеріалах кримінального провадження, протягом усього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області