Справа № 591/3154/22
Провадження № 1-кс/591/41/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2023 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000130 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 30.07.2022 за ч. 3 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернувся захисник ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 із зазначеною скаргою, яку мотивував тим, що викладені у повідомленні обставини не підтверджуються доказами та підозра є необгрунтованою, просив врахувати висновок комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 15.12.2022, згідно висновків якої ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути виїзду за межі проїзної частини дороги.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний скаргу підтримали з мотивів, наведених в ній.

Прокурор та слідчий заперечили проти скарги, вважають, що повідомлення про підозру було здійснено відповідно вимог чинного законодавства, обгрунтованість підозри підтверджується рядом доказів та ухвалами слідчих суддів, а висновок експерта на який посилається сторона захисту, не є єдиним доказом у кримінальному провадженні, підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, крім того у кримінальному провадженні призначено ще 2 експертизи.

Дослідивши вказану скаргу та надані докази слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Сумській області знаходиться кримінальне провадження № 0000130, у якому 30.07.2022 було складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Порядок здійснення повідомлення про підозру врегульований зокрема ст.ст. 276-278 КПК України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного повідомлення про підозру зазначений процесуальний документ містить зокрема відомості про зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

Також на момент здійснення повідомлення про підозру існували достатні докази для підозри ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами.

Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку про те, що КПК України оперує поняттями, які відповідають кільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом», стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілей прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина п`ята статті 234, 260 КПК України та інші), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК України та інші).

Отже, повідомлення про підозру на підставі пункту 3 частини першої статті 276 КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».

Рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомлення її про підозру та терміну здійснення ефективного розслідування.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелюватися зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Отже, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомлення її про підозру та терміну здійснення досудового розслідування.

Наприклад, якщо повідомлення про підозру спричинює лише виникнення обов`язків підозрюваного, передбачених пунктами 1 та 3 частини сьомої статті 42 КПК України, та не тягне для нього інших обмежень, то й наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення повинна досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання), необхідного для виправдання зазначеного вище втручання в права, свободи і законні інтереси людини.

Тому під час розгляду скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя повинен оцінити достатність і належність доказів стосовно того, чи досягнуто стороною обвинувачення стандарту переконання «достатність доказів» для цілей повідомлення про підозру. Наявність достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення повинна досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання).

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для мети повідомлення особі про підозру є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 КПК України використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами.

Питання ж дотримання порядку збору доказів, наявність чи відсутність істотних порушень прав людини і основоположних свобод під час збирання доказів органами досудового розслідування, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України) і не можуть бути у даному випадку підставою для скасування повідомлення про підозру, а можуть бути вирішені судом під час оцінки доказів в нарадчій кімнаті та ухваленні судового рішення по суті провадження.

Тому суд вважає, що слідчим було дотримано вимоги ст.ст. 276 - 277 КПК України щодо наявності достатніх доказів підозри та змісту повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 276-278, 303 КПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1