Справа № 346/4403/21
Провадження № 11-кп/4808/460/22
Категорія ст. 81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Шигірт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою прокурора, на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 22 серпня 2022 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а:

Вказаною ухвалою ОСОБА_7 умовно-достроково звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.09.2013 року за ч.1 ст.115 КК України, на невідбутий строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців 17 (сімнадцять) днів.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 відбув 3/4 (три четвертих) частини строку покарання, стягнення за порушення установленого порядку відбування покарання погашені, він залучається до виконання робіт по благоустрою місць позбавлення волі. Оскільки у адміністрації колонії відсутні будь-які зауваження до виконання ОСОБА_7 таких робіт, суд першої інстанції вважав що засуджений довів своє виправлення і підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.

З ухвалою суду не погодився прокурор та оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі вказує, що клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є необґрунтованим, а факт виправлення засудженого не підтверджено належним чином. На його думку, суд першої інстанції безпідставно та невірно прийшов до висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення. Суд не врахував поведінку засудженого та ставлення до праці за весь період відбування покарання.

При цьому зауважує, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія №41» допускав порушення режиму, за що на нього було накладено дисциплінарні стягнення. Зазначене спростовує сумлінну поведінку засудженого, а тому суд допустив припущення, що засуджений в цілому характеризується позитивно та став на шлях виправлення.

Окрім цього, питання про умовно-дострокове звільнення ініційовано захисником засудженого ОСОБА_7 без висновків спостережної комісії, чим порушено процедурний порядок передбачений ст.ст.152, 154 КВК України.

Просить ухвалу суду з цих підстав скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Захисник ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга не відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Просить відмовити прокурору в задоволенні його апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду, прокурор підтримав апеляційну скаргу, а засуджений та його захисник просили скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого та його захисника, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання. Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обґрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.

Відповідно до положень КВК України, основним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

Проте, суд першої інстанції проігнорував наведені положення діючого законодавства та прийняв передчасне рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

В оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції не навів детального аналізу всім даним про ставлення до праці та поведінку засудженого ОСОБА_7 за весь час відбування покарання, і обмежився загальними фразами про його виправлення. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що суд не витребував з установи виконання покарань всю необхідну інформацію щодо ОСОБА_7 , яка є обов`язковою для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення. Окрім іншого, на це вказує довідка адміністрації ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», надана апеляційному суду прокурором, що ОСОБА_7 за період з липня 2021 року по серпень 2022 року в ДУ «Коломийська виправна колонія» не має відпрацьованих людиноднів.

Зазначені порушення вказують на неповноту судового розгляду і є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та призначення нового судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 22 серпня 2022 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4