Справа № 551/213/23
ВИРОК

Іменем України

12 квітня 2023 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0001033 від 15 грудня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого, наразі в статусі обвинуваченого притягується до кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 408 КК України у кримінальному провадженні № 0001079 від 03 червня 2020 року, яке перебуває на розгляді Селидівського міського суду Донецької області,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Починаючи з вечірнього часу 14 грудня 2022 року, ОСОБА_4 перебував у квартирі за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вони декілька годин поспіль розпивали алкогольні напої.

Близько 01-30 год. 15 грудня 2022 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка на політичному ґрунті, а саме через проросійські висловлювання з боку останнього. Під час цієї сварки ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, керуючись неконкретизованим умислом, а саме допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого, так і настання смерті потерпілого, схопив правою рукою кухонний ніж, яким наніс чотири удари в область голови та шиї ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинив йому наступні тілесні ушкодження:

- рану, що розташована в області передньої поверхні шиї, проникаюча в трахею (гортань) з пошкодженням щитовидної мембрани та тіроїдальної зв`язки; напружений пневмоторакс зліва, яка відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для здоров`я в момент спричинення;

- рану, що розташована на обличчі зправа з переходом на носо-губну ділянку та пошкодженням верхньої губи, проникаюча в верхньощелепову пазуху, яка відноситься до пошкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;

- рани, що розташована на обличчі зліва та сліпо закінчується в м`яких тканинах; що розташована в області бокової поверхні шиї зправа, сліпо закінчується в м`яких тканинах, які як у свої сукупності, так і кожна окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як спричинивші короткочасний розлад здоров`я.

При цьому тілесні ушкодження в області шиї не потягла за собою смерті потерпілого завдяки своєчасному повідомленню ОСОБА_4 про скоєне сусідів за викликом яких на місце події негайно прибули працівники поліції, які забезпечили невідкладне надання потерпілому швидкої медичної допомоги шляхом виклику бригади екстреної медицини.

Допитаний ОСОБА_4 свою вину визнав частково. Пояснив, що близько 14-00 год. 14 грудня 2022 року він зустрів в центрі селища Шишаки свого знайомого ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Поспілкувавшись, вони придбали 1 літр горілки на розлив та близько 15-00 год. прийшли до квартири ОСОБА_4 де вони декілька годин поспіль вживали придбану горілку, а ж до ночі 15 грудня 2022 року.

Коли спиртне майже скінчилось, ОСОБА_8 побачив на стіні обвинуваченого державний прапор України та розпочав розмову про те, що руські живуть набагато краще, а тому було б непогано, якщо в України прийшов би «руській мир». ОСОБА_4 декілька разів намагався заставити його перервати дану розмову та відправляв додому, але потерпілий не зупинявся. Враховуючи те, що ОСОБА_4 є учасником АТО та на даний час триває Російсько-Українська війна в якій гинуть люди, слова ОСОБА_8 викликали у нього нервовий зрив, в прояві якого він вдарив потерпілого кулаком в область підборіддя. Після цього між ними зав`язалась бійка, в ході якої ОСОБА_8 намагався дістатись руками до обличчя ОСОБА_4 , а той, захищаючись, схопив з підставки кухонного ножа та за його допомогою почав відбиватись. Даним ножем він хаотично, спеціально не прицілюючись, наніс декілька порізів на обличчі потерпілому. Коли потерпілий через стан сп`яніння не втримався на ногах та почав падав, він також поранився шиєю об ніж, який обвинувачений тримав в руці.

Побачивши, що він накоїв, ОСОБА_4 відкинув від себе ніж та побіг до сусідів для того щоб вони викликали швидку та поліцію, оскільки його власний мобільний телефон розрядився. До приїзду працівників поліції тримав рану на шиї потерпілого, звідки сильно йшла кров в зв`язку з чим його руки були сильно у крові на момент відчинення ним дверей поліцейським. Вказав, що наміру вбивати потерпілого не мав, про що зокрема свідчать його дії після нанесення йому різаних ушкоджень, оскілки ніщо не заважало йому довести свій намір до кінця та в подальшому приховати сліди злочину.

Пояснити чому він побіг в нічний час до сусідів, а не до розташованого через дорогу відділення поліції ОСОБА_4 не зміг, пославшись на стан алкогольного сп`яніння.

До показань обвинуваченого про те, що він не мав умислу на вбивство ОСОБА_8 або на завдання йому тяжких тілесних ушкоджень, а тілесні ушкодження в області обличчя та шиї були нанесені ним обвинуваченому випадку суд ставиться критично, вважаючи їх лінією захисту, направленою на уникнення суворої відповідальності за вчинення особливого тяжкого умисного злочину проти життя, шляхом придання своїм діям ненавмисного та випадкового характеру.

Разом з тим суд вважає, що показання обвинуваченого в цій частині повністю спростовуються, а його вина в обсязі доведеного обвинувачення повністю підтверджується сукупністю нижче наведених доказів по справи, зокрема поясненнями потерпілого, свідків, а також письмовими та речовими доказами.

Так, допитаний судом свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що близько 10-30 год. 14 грудня 2022 року в центрі смт. Шишаки зустрів свого знайомого ОСОБА_9 , який запропонував скластися грішми, купити 1 літр горілки та вжити її у нього вдома. Придбавши горілку та тютюн, близько 12-00 год. вони прибули до місці проживання ОСОБА_9 в квартирі на 1 поверху, будинку по вул. Небесної сотні, який розташований навпроти місцевого відділення поліції.

Розмістившись за столом на кухні вони декілька годи вживали горілку та розмовляти про життя. В якийсь момент дізнавшись від потерпілого, що він є уродженцем російської федерації ОСОБА_4 почав кричати, що він є учасником АТО та вдарив потерпілого цеглиною по голові, в область лоба. Від вказаного удару потерпілий втратив свідомість та прийшов до тями в лікарні. Обставин події після удару в голову не пам`ятає. Точний час коли йому були завдані тілесні ушкодження назвати не може, вважає, що з моменту його приходу до обвинуваченого минуло декілька (2-3) годин.

Окрім пошкодження голови у нього були глибокі різна рани на обличчі та на шиї в районі кадика, сліди від яких він продемонстрував суду та учасникам судового розгляду. Близько тижня від пролежав у відділені реанімації та стільки ж у відділенні хірургії.

Працівників поліції до нього в лікарню викликали медики. Після виписки з лікарні його запросили на допит в поліцію, де він на пропозицію слідчого написав заяву про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності. Вказав, що претензій до обвинуваченого не має, просить призначити йому мінімальне покарання.

Категорично заперечив, що в спілкуванні з обвинуваченим допускав висловлювання, що вихваляють російську федерацію, її керівництво, збройні сили та агресію по відношенню до України. Також заперечив, що вступав у бійку з обвинуваченим, намагався нанести йому якісь ушкодження чи удари з огляду на свою некрупну комплекцію та виключно миролюбний характер.

Допитані судом свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили, що проживають в сусідній з обвинуваченим квартирі. Вказали, що ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями, після їх вживання стає буйним, нав`язливим та говірким. Неодноразово допускав голосні викрики на міжквартирній площадці у нічний час, за що отримував зауваження від сусідів.

Пізно ввечері (близько 22 чи 23 години) 14 грудня 2022 року вони чули звуки перебування людей в квартирі сусіда, зокрема пересування меблів, розмови. Свідок ОСОБА_12 вказала, що чула як щось нібито впало.

Близько 01-30 год. ночі в двері їх квартири почав стукати ОСОБА_4 та кричати, що вбив людину. На це ОСОБА_10 сказав, щоб він заспокоївся та йшов спати, оскільки не сприйняв дану розмову всерйоз. Через хвилину-дві ОСОБА_4 почав повторно стукати їм в двері, казати що вбив людину, а якщо сусід йому не вірить, то може піти й подивитись. У відповідь ОСОБА_10 сказав, що викличе поліцію на що ОСОБА_13 погодився. За телефоном 102 ОСОБА_10 викликав поліцію. При цьому пропозицій викликати швидку допомогу ОСОБА_4 не виловлював.

Подальших подій свідок ОСОБА_11 не бачила, а знає про них зі слів чоловіка, який приймав у них безпосередню участь.

Працівники поліції прибули на виклик дуже швидко за декілька хвилин. Вони разом із ОСОБА_10 постукали до ОСОБА_4 , який відчинив їм двері. На ньому були спортивні брюки темного кольору, торс був оголений, на руках були сліди крові. Сам він був в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції зайшли в квартиру та повідомили, що в ній на підлозі лежить чоловік в крові та з колотими ранами. В зв`язку з цим вони викликали швидку. Швидка допомога прибула на місце десь хвилин через 15-20 та госпіталізувала потерпілого, який перебував без тями.

Про те, що ОСОБА_4 після вживання алкогольних напоїв стає дуже балакучим та постійно нав`язується з різними розмовами пояснили допитані судом його сусіди з другого поверху ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Останній пояснив, що незадовго до вчинення кримінального правопорушення у вечірній час він бачив як потерпілий разом з обвинуваченим заходили до житла останнього. Разом з тим жодного шуму з даного житла після цього сусіди не чули.

Допитані судом працівники сектору реагування патрульної поліції Сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що в нічний час 15.12.2022 року прибули до квартири АДРЕСА_2 за повідомленням ОСОБА_10 про те, що його сусід ОСОБА_18 стукає у двері та кричить, що вбив людину. На виклик прибули за декілька хвилин, оскільки даний будинок розміщений навпроти відділення поліції.

Разом з заявником вони постукали в двері квартири ОСОБА_4 .. Коли останній відчинив їх , він був з голим торсом, у спортивних штанях, а на його руках малась засохла кров. Через це працівники поліції з дозволу власника зайшли до квартири та побачили на підлозі кухні лежачого чоловіка, останній не рухався, не розмовляв, був без свідомості. Однак дихав та у нього прощупувався пульс. На зовнішні подразники він не реагував, зокрема зіниці не реагували на світло ліхтаря в очі. В зв`язку з цим ними було викликано швидку допомогу, яка прибула десь хвилин через 15 та госпіталізувала потерпілого.

Сам обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння надавав плутані пояснення щодо обставин заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому, однак з його слів вони зрозуміли що причиною сварки стали якісь антиукраїнські висловлювання потерпілого. Швидку допомогу потерпілому ОСОБА_4 в їх присутності викликати не намагався, допомогу потерпілому не надавав.

Допитаний судом свідок ОСОБА_19 пояснив, що працює на посаді фельдшера Шишацької підстанції екстреної медичної допомоги. Під час перебування на чергуванні взимку 2022 року на службовий планшет надійшло повідомлення диспетчера про необхідність надання допомоги чоловіку без свідомості по вул. Небесної Сотні в смт. Шишаки. Прибувши на місце, на кухні в квартирі, яка розташована на першому поверсі він побачив чоловіка із закривавленим обличчям та шиєю якій був при свідомості з відчиненими очами, однак не розмовляв, мав не критичний тиск 100/60, що свідчило про незначну крововтрату.

Обвинувачений знаходився неподалік, поводився цілком адекватно, агресії ні до кого не проявляв. Потерпілого на ношах винесли з квартири та доставили до Шишацької ЛПЛ.

Аналогічні показання надав допитаний судом свідок ОСОБА_20 , який працює водієм Шишацької підстанції екстреної медичної допомоги та також виїжджав на вищевказаний виклик.

Окрім показань самого обвинуваченого, потерпілого та свідків вина ОСОБА_4 в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 підтверджується наступними дослідженими та оціненими судом доказами.

- Витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001033, розпочатому 15.12.2022 за фактом замаху на вбивство ОСОБА_6 з боку ОСОБА_4 (а.с. 64).

- Електронним рапортом чергового СПД № 1 ВП № 3 Миргородського РВП про находження на спецлінію 102 о 01-40 год. 15.12.2022 повідомлення від ОСОБА_10 , мешканця АДРЕСА_3 про те, що до його помешкання стукає сусід ОСОБА_21 та кричить, що вбив людину. Заявник двері не відчиняє, обставин повідомити не може. Вказує, що сусід зловживає спиртними напоями (а.с.65).

- Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та власноручно написаною потерпілим ОСОБА_6 заявою від 02.01.2023 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 (а.с.122-123).

- Протоколом обшуку від 15.12.2022 з додатками у вигляді фототаблиць та оптичного диску з відеозаписом. Під час даної слідчої дії в період з 05-22 год. до 07-48 год. 15.12.2022 з дозволу та в присутності власника ОСОБА_4 проведено обшук в квартирі АДРЕСА_2 . Зафіксовано обстановку в середині квартири, зокрема безлад на кухні у вигляді розкиданих речей та елементів меблів, розбитого посуду на столі, наявність плям та бризок речовини бурого кольору на різних поверхнях кухні (на підлозі, на стінах, меблях, інших речах). На полу біля столу виявлено цеглину зі слідами речовини бурого кольору, за умивальником виявлено кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору.

З місця події виучено ніж, цеглину, декілька елементів одягу та взуття, в якому ОСОБА_4 був одягнутий під час події, пластикову пляшку з під горілки, два непрацюючі мобільні телефон та змиви РБК з різних поверхонь (а.с.70-130, 108-109).

При чому під час проведення даної слідчої дії власник житла ОСОБА_4 , будучи попередженим слідчим про повну відеофіксацію обшуку, відповідаючи на питання слідчого та самостійно коментуючи хід обшуку, пояснив, що вживав спиртні напої з ОСОБА_6 , а після того, як останній почав прославляти росію, її президента та схвалювати їх дії, наніс йому удар цеглою по голові, падаючи від удару потерпілий все одно не припинив прославляти Росію, зв`язку з чим ОСОБА_4 з усієї сили наніс удар ножем йому в голову. Всі удари завдавав лівою рукою оскільки має прізвисько « ОСОБА_22 » (05 хв. 18 сек. на відеозаписі). Завдання ударів по голові потерпілого цеглиною неодноразово підтвердив, коментуючи хід обшуку (17 хв. 15 сек., 26 хв. 25 сек., 41 хв. 40 сек. на відеозаписі).

При демонстрації йому знайденого за вмивальником кухонного ножа вказав, що саме за допомогою ножа хотів відпиляти потерплому голову (16 хв. 18 сек. відеозапису). Відповідаючи на запитання слідчого пояснив, що не надавав допомогу потерпілому, який лежав на підлозі після отримання тілесних ушкоджень, а взагалі хотів його вбити (29 хв. 13 сек. відеозапису).

- Листом КНП Шишацької селищної ради «Шишацька ЛПЛ» від 10.01.2023 № 16 про те, що ОСОБА_6 , 18.03.1988 знаходився на стаціонарному лікуванні з 15.12.2022 по 20.12.2022 року у відділені анестезії та інтенсивної терапії, з 21.12.22 по 27.12.2022 у хірургічному відділенні з привожу ЗЧМТ, множинних обширних колото-різаних ран обличчя та шиї. Стаціонарна картка № 1485 (а.с.135).

- Довідкою цього медичного закладу щодо доставлення ОСОБА_6 , який без свідомості, загальний стан тяжкий, шкіра в ділянці обличчя з множинними різаними ранами, в ділянці шиї проникаюче поранення шиї. Пульс 120 ударів на хвилину, артеріальний тиск 90/60, кисень 94 проміле (а.с.136).

- Висновком судово-медичної експертизи № 93 від 03.02.2023 згідно якого при судово-медичній експертизі у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження:

- рана, що розташована в області передньої поверхні шиї, проникаюча в трахею (гортань) з пошкодженням щитовидної мембрани та тіроїдальної зв`язки; напружений пневмоторакс зліва, яка відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення;

- рана, що розташована на обличчі зправа з переходом на носо-губну ділянку та пошкодженням верхньої губи, проникаюча в верхньощелепову пазуху, яка відноситься до пошкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розлад здоров`я;

- рани, що розташовано на обличчі зліва, яка сліпо закінчується в м`яких тканинах; що розташована в області бокової поверхні шиї зправа, яка сліпо закінчується в м`яких тканинах, які, як у свої сукупності, так і кожна окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дані тілесні ушкодження могли утворитись не менше ніж від 4-х точок прикладання сили колюче-ріжучого предмета, також, можливо від нанесення ударів ножем, з силою, достатньою для їх утворення, по давності утворення можуть відповідати строку (15.12.2022) та обставинам, вказаним в описовій частині постанови слідчого.

Раньовий канал рани № 1 проходить зпереду назад, проникаючи в трахею над щитовидним хрящем.

Раньовий канал рани № 2 проникає в верхньощелепну пазуху.

Тілесних ушкоджень, характерних для самозахисту , на тілі ОСОБА_6 не виявлено.

Тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_6 не могли утворитись при його падінні на площину або виступаючу поверхню, як з наданням прискорення, так і без нього.

Об`єктивних судово-медичних даних про те, що тілесні ушкодження могли бути нанесені в різний проміжок часу, не мається.

Після отриманих тілесних ушкоджень, не виключається втрата ОСОБА_6 свідомості, а тому в цей час є неможливим здійснювати ним активних дій (пересуватись, розмовляти, розбороняти бійку).

Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 міг відчувати біль та померти без надання своєчасної медичної допомоги (а.с. 137-138).

- Протоколом слідчого експерименту від 10.01.2023 з додатками у вигляді фототаблиць та оптичного диску з відеозаписом даної слідчої дії. Під час даної слідчої дії потерпілий ОСОБА_6 розповів та показав з використанням імітаційних засобів обстановки місця злочину та залученням статисту, обставини завдання йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Повідомлені ним обставини цілком відповідають його показанням в судовому засіданні (а.с. 128-134).

- Протоколом слідчого експерименту від 19.01.2023 з додатком у вигляді оптичного диску з відеозаписом даної слідчої дії. Під час слідчої дії обвинувачений в присутності захисника та інших учасників розповів та продемонстрував на місці події обставини завдання ним тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Зокрема вказав, що у ніч на 15.12.2022 вживав з ОСОБА_6 спиртні напої у себе на кухні. Побачивши у нього на стіні державний прапор, ОСОБА_6 почав прославляти росію, її керівництво та армію, не реагував на зауваження ОСОБА_4 з цього приводу та відмовлявся покинути його житло, посилаючись на комендантську годину. В зв`язку з цим ОСОБА_4 наніс йому удар кулаком в груди. Після цього ОСОБА_6 схопив його за одяг в області грудей та намагався нанести удари. Відбиваючись від нього, ОСОБА_4 схопив з кухонною підставки ніж та наніс їм декілька хаотичних, нецілеспрямованих ударів по обличчю та шиї потерпілого.

Після того, як потерплий впав, ОСОБА_4 намагався надати йому медичну допомогу, зокрема тримав рану рукою, постукав до сусідів для того щоб вони викликали швидку, оскілки не мав власного телефону (а.с.140-146).

- Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 95 від 03.02.2023 згідно якого виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли утворитись від ударів ножем в область обличчя та шиї, які обвинувачений ОСОБА_4 показав та відтворив на статисту під час слідчого експерименту (а.с. 147).

- Постановою та протоколом від 15.12.2022 про відібрання від ОСОБА_4 зрізів нігтів з піднігтьовим вмістом (а.с.114-118).

- Протоколом від 03.01.2023 про відібрання від підозрюваного ОСОБА_4 зразків крові (а.с. 170).

- Протоколом від 05.01.2023 про відібрання від потерпілого ОСОБА_6 зразків крові (а.с. 177-178).

- Висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 34 від 03.01.2023 згідно якого кров підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відноситься до А (ІІ) групи і ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (а.с. 171-172).

- Висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 36 від 13.01.2023 згідно якого кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до А (ІІ) групи і ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. На змиві з поверхні столу в кімнаті кухні (об. № 1), змиві із поверхні підлоги в кімнаті кухні (об. № 2), змиві з кухонної тумби (об. № 3), змиві зі стіни кімнати кухні з правого боку (об. № 4), які вилучені 15.12.2022 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 знайдено кров людини . яка може походити від ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . На вирізку шпалер (об. № 5) крові не виявлено (а.с. 173-176).

- Висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 38 від 10 січня 2023 року згідно якого на чоловічих штанах темно-синього кольору (слідчим вказано штани чорного кольору) знайдена кров людини яка може походити від потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_4 (а.с. 164-166).

- Висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 35 від 10 січня 2023 року згідно якого на правому чоботі об`єкт № 1 (в постанові слідчого ботинок) знайдена кров людини яка може походити від потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_4 . На лівому чоботі (об`єкт 2) кров не знайдена (а.с. 168-169).

- Висновком судово-медичної цитологічної експертизи № 8 від 13.01.2023 згідно якого при судово медичній експертизі піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_4 виявлено кров людини, яка належить до А (ІІ) групи за системою АВ0 та може походити від ОСОБА_4 та від ОСОБА_6 , якщо на момент скоєння злочину в останнього були ушкодженні у вигляді зовнішньої кровотечі (а.с. 149-151).

- Висновком судово-медичної цитологічної експертизи № 9 від 13.01.2023 згідно якого при судово медичній експертизі змивів з обох рук ОСОБА_4 в об`єкті № 1 виявлено кров людини, яка належить до А (ІІ) групи за системою АВ0 та може походити від ОСОБА_4 та від ОСОБА_6 , якщо на момент скоєння злочину в останнього були ушкодженні у вигляді зовнішньої кровотечі (а.с. 152-155).

- Висновком судово-медичної цитологічної експертизи № 10 від 12.01.2023 згідно якого при судово медичній експертизі ножа з чорною колодкою, який вилучений 15.12.2022 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 виявлена кров особи чоловічої статі, яка належить до А (ІІ) групи за системою АВ0 та може походити як від потерпілого ОСОБА_6 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 в разі якщо на момент скоєння злочину в останнього були пошкодження, які супроводжувались зовнішньою кровотечею (а.с. 156-159).

- Висновком судово-медичної цитологічної експертизи № 11 від 12.01.2023 згідно якого при судово медичній експертизі слідів на цеглині, яка була вилучена 15.12.2022 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 виявлена кров особи чоловічої статі, яка належить до А (ІІ) групи за системою АВ0 та може походити як від потерпілого ОСОБА_6 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 в разі якщо на момент скоєння злочину в останнього були пошкодження, які супроводжувались зовнішньою кровотечею. Знайдено мікрофрагменти жирової тканини, встановити статеву належність якої не виявилось можливим (а.с. 161-163).

- Висновком судово-психіатричної експертизи № 17 від 11.01.2023 року згідно якого ОСОБА_4 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи недоумства, а виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю (хронічний алкоголізм ІІ ступеню).

В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння підекспертний будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності, як і не виявляв ознак недоумства. Наявний у підекспертного синдром залежності внаслідок вживання алкоголю не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння і не позбавляє можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. Під дію ч.ч. 2-3 ст. 19 та ст. 20 КК України не підпадає. Застування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.179-185).

- Оглянутим в судовому засіданні знаряддям нанесення тілесних ушкоджень кухонним ножем з рукояткою чорного кольору, з довжиною леза близько 20 см. та достатнього гостро заточеним.

Зважаючи на послідовність показань обвинуваченого про причини конфлікту між ним та потерпілим ОСОБА_6 , як на стаді досудового розслідування, так і під час судового розгляду, позицію потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні для обвинуваченого та вказував, що ініціатива притягнення обвинуваченого до відповідальності йому не належала, поведінку самого потерпілого в суді, якій явно демонтував відчуття сорому, докори сумління та ніяковів про озвученні обвинуваченим причини сварки, намагався всіляко обмежити свою участь в досудовому розслідуванні та судовому розгляду, дають суду достатні підстави вважати, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим дійсно виник через проросійські висловлювання останнього та схвалення ним російського збройного вторгнення в Україну.

Разом з тим, як вже зазначалось раніше, до показань обвинуваченого про те, що удари ножем в область обличчя ОСОБА_6 він наніс неумисно, захищаючись від потерпілого в ході бійки, а поранення в області шиї ОСОБА_6 взагалі тримав самостійно, не втримавши рівновагу та фактично впавши на ніж, який був в руці обвинуваченого, суд відноситься максимально критично вважаючи їх лише лінією захисту, спрямованою на уникнення суворої кримінальної відповідальності за вчинення особливого тяжкого умисного злочину, шляхом придання своїм діям ненавмисного та випадкового характеру.

Про неспроможність вказаної версії обвинуваченого вказує ряд факторів, а саме:

- відсутність на тілі та обличчі обвинуваченого будь яких тілесних ушкоджень, які б міг завданій йому потерпілий під час обоюдної бійки;

- відсутність на руках потерпілого будь-яких тілесних ушкоджень характерних для самозахисту (в тому числі порізів від ножа);

- суттєва різниця у зрості та комплекції обвинуваченого та потерпілого. На думку суду значно вищий за зростом та крупніший за статурою обвинувачений, який до того ж має бойовий досвід, в обоюдній бійці міг безперешкодно голіруч перемогли набагато меншого за зростом та комплекцією потерпілого, без жодної потреби застосування для захисту від нього кухонного ножа значного розміру (довжина леза близько 20 см.) та достатньої гостроти;

- розташування бризок крові невеликого розміру на стінах кухні в районі місця за столом де сидів потерпілий та розташованого поряд стелажу, а також на горизонтальній площині стелажу та розташованих на ньому картонних коробках, які знаходяться на висоті не більше 1 м від підлоги (переважно на висоті 30-40 см). Форма бризок крові на горизонтальних поверхнях картонних коробках не круглої, а видовженої форм, яка свідчить проте, що вони потрапили на дану поверхню з прискоренням, а не лише під дією силою тяжіння;

- повідомлене обвинуваченим та свідками місце де лежав потерпілий та його положення в сукупності з наявністю в ньому значної кількості крові;

- первинно повідомлені обвинуваченим слідчому та понятим при проведенні обшуку обставини спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому.

Дані обставини дозволяють суду дійти висновку про те, що тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_6 отримав не під час бійки з обвинуваченим, стоячи в повний зріст на ногах, а в положення сидячі за столом та в подальшому напівлежачи на підлозі біля стелажу, що безумовно свідчить про саме умисний характер завдання йому тілесних ушкоджень обвинуваченим за допомогою ножа.

Завдання обвинуваченим потерпілому удару цеглою по голові не знаходить свого відображення в матеріалах кримінального провадження, зокрема відповідне тілесне ушкодження не зафіксовано в ході проведеної судово-медичної експертизи потерпілого та заперечується обвинуваченим.

Також дана обставина не відображена й в обвинувальному акті, а тому в силу положень ст. 337 КПК України суд не може послатись на неї у своєму вироку.

На думку суду є надуманими пояснення обвинуваченого в частині того, що він намагався надати потерпілому медичну допомогу до приїзду працівників поліції, затуляючи йому рану на шиї через що на його руках залишилась кров, оскільки з показань працівників поліції та свідка ОСОБА_10 вбачається, що на руках (на руці) обвинуваченого малась не свіжа, а засохла кров. Натомість працівники поліції прибули на виклик за декілька хвилин після повідомлення ОСОБА_4 сусідів про вбивство людини, а отже кров не могла засохнути на його руках за такий короткий проміжок часу.

Надаючи правову кваліфікацію діям обвинуваченого, суд виходив зі сталої судової практики щодо розмежування замаху на навмисне вбивство та завдання потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Так, за змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом.

Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків.

Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство.

Злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично настали.

Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. А оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.

На необхідності врахування суб`єктивного ставлення винного до наслідків своїх дій неодноразово звертав увагу Верховний Суд у своїх постановах від 09.10.2018 у справі № 760/4968/15-к, від 18.10.2018 у справі № 348/1153/17, від 08.11.2018 у справі № 360/718/16-к, від 18.12.2018 у справі № 569/2944/16-к, від 17.09.2020 у справі №206/4163/19, від 13.02.2020 у справі № 164/1826/17.

При цьому Верховний Суд неодноразово вказував, що визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.

У своїй постанові від 13.02.2020 (справа № 164/1826/17) Верховний Суд вказав: «якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин».

Проаналізувавши наявні докази суд вважає, що ними безумовно не підтверджується версія сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_4 бажав настання смерті потерпілого, виконав для цього всі дії які вважав необхідними, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

При цьому ненадання обвинуваченим медичної допомоги потерпілому, не вжиття заходів з виклику медичної допомоги не свідчить про наявність у нього прямого умислу саме на настання смерті потерпілого, а ймовірніше за все ця обставина обумовлена перебуванням обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння та не вірною оцінкою ним фізичного стану потерпілого відразу після завдання йому тілесних ушкоджень, коли хрипи останнього від прийняв за передсмертну агонію та звернувся до сусідів за допомогою у виклику поліції.

Так, саме не є безумовними доказами наявності у обвинуваченого прямого умислу на вбивство потерпілого й надані ним пояснення та коментарі під час проведення обшуку, в частині того, що він бажав вбити потерпілого, відрізавши йому ножем голову.

На думку суду ці коментарі обвинуваченого не є показанням в розумінні ст. 95 КПК України, а при їх оцінці основну увагу слід придати тому, що вони надані обвинуваченим під впливом сильних емоцій та в стані алкогольного сп`яніння. Зважаючи на надану в судому засіданні сусідами ОСОБА_4 характеристику поведінці останнього після вживання ним алкогольних напоїв, суд вважає, що дані висловлювання обвинуваченого під час обшуку є нічим іншим ніж бравадою з його боку перед присутніми спостерігачами (слідчим, понятими), яка обумовлена перебуванням ним в стані алкогольного сп`яніння та безпосередньою причиною конфлікту, а саме допущенням потерпілим проросійських висловлювань в розпал російсько-українського збройного протистояння.

Разом з тим, конкретні обставини кримінального правопорушення, зокрема вчинення його в ізольований квартирі без присутності сторонніх осіб, завдання обвинуваченим ножем, який має суттєву гостроту та довжину леза всього 4-х ударів потерпілому, лише один з яких потрапив в життєво важливу ділянку тіла - шию, самостійне припинення обвинуваченим завдання ударів після падіння потерпілого на підлогу, відсутність між сторонами конфлікту явних неприязних стосунків до цього, наявність у потерпілого ознак життя на момент приїзду працівників поліції та медиків, свідчать про те, що в разі б наявності умислу на завдання смерті потерпілому, обвинувачений не мав жодних перешкод для його практично реалізації, як до моменту його звернення до сусідів, так і після цього, до моменту приїзду працівників поліції.

Отже суд вважає, що поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про відсутність в нього прямого умислу на вбивство потерпілого та доводить те, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого, а тому повинен нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки тяжкі тілесні ушкодження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України на за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

При цьому вина ОСОБА_4 у вчинені даного злочину є доведеною поза розумним сумнівом сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України та призначає його відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обвинувачений непогашених судимостей не має, однак в статусі обвинуваченого притягується до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 408 КК України (дезертирство, вчинене в умовах особливого періоду) у кримінальному провадженні № 0001079 від 03 червня 2020 року, яке перебуває на розгляді Селидівського міського суду Донецької області.

За місцем проживання, в тому числі допитаними судом сусідами, обвинувачений характеризується задовільно, як особа яка час від часу зловживає спиртними напоями. Офіційно ОСОБА_4 не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку лікаря нарколога з діагнозом: «хронічний алкоголізм» (а.с. 188-201).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд не погоджується з твердженням сторони захисту про наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання ним вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність у нього статусу учасника бойових дій.

Так, матеріалами кримінального провадження не підтверджується наявність у обвинуваченого статусу саме учасника бойових дій, а лише підтверджується його участь в проведені антитерористичної операції в 2017 році. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що участь обвинуваченого в АТО припинилась внаслідок вчинення ним дій, які наразі кваліфіковані як дезертирство в умовах особливого періоду (ч.3 ст. 408 КК України), за що він на даний час притягується до кримінальної відповідальності.

Вину у вчинені злочину обвинувачений визнав лише частково, постійно намагаючись надати своїм діям ненавмисного характеру та перекласти частину провини на самого потерпілого. Активної участі в розкритті злочину обвинувачений не приймав, оскільки злочин було вчинено в умовах очевидності, зокрема він був фактично розкритий вже на момент виявлення в квартирі обвинуваченого тіла потерпілого з тілесними ушкодженнями. При цьому знаряддя вчинення злочину було самостійно виявлено працівниками поліції у важкодоступному місці при проведені невідкладного обшуку в квартирі обвинуваченого, а сам обвинувачений про його місце знаходження працівників поліції не повідомляв.

Зовнішня поведінка обвинуваченого, якій не приніс в судових засіданнях належних особистих вибачень потерпілому, та надані ним в суді показання, якими він намагався виправдати свої дії не дають суду достатніх підстав вважати, що останній переживає глибокі внутрішні переживання того, що сталося, моральне засуджую свою поведінку, в повному обсязі усвідомлює свою вину, відчуває достатні почуття жалю, сорому та докори сумління за скоєне, що є основними складовими такого морально-психологічного явища, як щире каяття. На думку суду зазначення обвинуваченим суду про те, що він розкаюється у вчиненому має формальний характер та є лише елементом захисту, направленим на покращення свого процесуального становища.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння (п. 13 ч.1 ст. 67 КК).

Виходячи з викладеного, врахувавши конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема встановлену судом причину конфлікту, характер тілесних ушкоджень завданих потерпілому в тому числі залишення у потерпілого великих післяопераційних шрамів на відкритих ділянках тіла (на шиї та на обличчі), особу обвинуваченого та його відношення до скоєного, зокрема лише часткове визнання ним вини, намагання перекласти значну частину відповідальності на самого потерпілого та придати своїм діям ненавмисного та майже випадкового характеру, наявність обтяжуючої покарання обставини та за відсутності обставин, що його пом`якшують, позицію потерпілого щодо покарання суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі у середньому розмірі передбаченому санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, але ближче до найменшої межі, що сприятиме виправленню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню аналогічних злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

При цьому суд лише частково враховує позицію потерпілого, який просив призначити обвинуваченому найменше покарання, однак не вважає її визначальною, оскільки діями обвинуваченого завдано шкоду не лише здоров`ю потерпілого, а й суспільним відносинам в сфері безпеки життя та здоров`я людини, які підлягають особливому захисту з боку держави.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, уникнення, передбачених ст. 177 КПК України процесуальних ризиків, як-то ухилення або переховування обвинуваченого від суду та органів на які покладається виконання вироку суду з огляду на тяжкість покарання яке призначено обвинуваченому, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили продовжити строк застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні, матеріальна шкода не завдана, цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити керуючись приписами ст. 100 КПК України, а саме повернути обвинуваченому та потерпілому їх мобільні телефони, інші речові докази по справі знищити, як такі, що не становлять цінності, не потребують подальшого зберігання та на повернені яких учасники судового розгляду не наполягають.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 - визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , а саме з 15 грудня 2022 року.

До набрання вироком законної сили продовжити строк застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішити наступним чином:

- мобільний телефон «Nokіa» чорного кольору розкладний, без задньої кришки та чоловічу куртку чорного кольору - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ,

- мобільний телефон «Nokіa» чорного кольору з брелоком чорного кольору - повернути потерпілому ОСОБА_6

- вилучені під час обшуку на місці злочину ніж, цеглину, картонну коробку, пластикову пляшку, взуття та інший одяг обвинуваченого, змиви, вирізи, зрізи нігтів, зразки біологічних речовин з елементами їх пакування знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_23 Сиволап