Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

7 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001159 щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13.12.2021 ОСОБА_9 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Цим же вироком у задоволенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в частині відшкодування матеріальної шкоди суд відмовив, роз`яснивши їм право на звернення з таким позовом у порядку цивільного судочинства. Позов у частині відшкодування моральної шкоди суд задовольнив частково і стягнув з ОСОБА_9 на користь кожного з потерпілих по 20 000 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про неповноту судового розгляду, яка виразилась у тому, що суд не дослідив речовий доказ - диск CD-R, наданий адміністрацією готелю "Космополіт", що містить відеофайл, на якому зафіксовано обстановку на проїзній частині на вул. В. Гетьмана з 08:25 год. по 08:29 год. 08.11.2017 і траєкторію руху автомобіля "Hyundai Tucson", яким керував ОСОБА_9 . Жоден з учасників судового провадження не вказував про недоцільність дослідження речового доказу, що суд проігнорував. Відеозаписом зафіксовано, що о 08:28:45 год. в крайній лівій смузі проїзної частини від станції метро "Шулявська" в напрямку вул. Виборзької рухається зазначений автомобіль, у смугах по ходу його руху відсутні інші автомобілі, тобто немає затору, і цей автомобіль змінює напрямок руху майже перед автомобілем, що рухається в крайній лівій смузі зустрічного напрямку. Цей доказ, на думку захисника, має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, оскільки виїзд у смугу зустрічного руху відбувається повільно, плавно та не керовано, що свідчить про втрату водієм свідомості, і це узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_12 , якому здалося, що водію автомобіля "Hyundai Tucson" стало погано, і автомобіль понесло вліво, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем "Nissan X-Trail". Враховуючи те, що з моменту ДТП і до допиту свідка в суді минуло три з половиною роки, проте свідок запам`ятав цю подію саме через те, що водію автомобіля "Hyundai Tucson" перед зіткненням стало погано, вважає, що це доводить, що втрата свідомості мала місце.

Також вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, і за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Так, констатуючи, що обвинувачений вину визнав, суд не взяв до уваги показання ОСОБА_9 , якому на момент вчинення злочину було 67 років, що він виїхав у смугу зустрічного руху, де сталася ДТП, оскільки втратив свідомість, вказані раніше показання свідка ОСОБА_12 , дані у протоколі огляду та перегляду цифрового носія інформації від 09.11.2017 - відеозапису на диску, який визнаний речовим доказом. Отже, на переконання захисника, надані стороною обвинувачення докази не доводять винуватість ОСОБА_9 поза розумним сумнівом. Такі ж висновки містить постанова Верховного Суду від 09.07.2020 у справі № 390/348/16-к, обставини в якій є подібними. На підтвердження своєї позиції захисник долучив до апеляційної скарги заключення магнітно-резонансної томографії від 08.01.2022, згідно з яким у ОСОБА_9 виявлено МР-ознаки, характерні для проявів церебральної мікроангіопатії (за шкалою Fazekas gr. 2-3), однією з ознак якої є різка втрата свідомості.

Стверджуючи про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, наголошує на тому, що злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, є необережним тяжким, і, призначаючи покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до максимального, та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний строк, суд не обґрунтував своє рішення. Вважає, що таке покарання є явно несправедливим через суворість, адже суд повинен був врахувати, крім ступеню тяжкості, що ОСОБА_9 вчинив злочин внаслідок збігу випадкових обставин, форму вини, наслідки, характер і мотиви допущених порушень вимог ПДР, особу обвинуваченого, який до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, виховує неповнолітню доньку, його вік, стан здоров`я, тощо. Одночасно захисник вказує, що ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та готовий понести покарання, яке буде співмірним з його ненавмисними діями. В суді першої інстанції сторона захисту просила призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і звільнити від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. На користь того, що виправлення ОСОБА_9 можливе без відбування покарання, свідчить і те, що після вчинення кримінального правопорушення 08.11.2017 він ні до якої відповідальності не притягувався.

Крім того, стверджує про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що виразилось у незабезпеченні судом першої інстанції фіксування судового провадження і згідно з п.7 ч.2 ст.412 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку суду і призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Так, технічний запис судового засідання, яке відбувалось 21.12.2018, не придатний для прослуховування, а запис судового засідання, яке відбувалось 27.11.2019 і в якому досліджувалися докази сторони обвинувачення, відсутній.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині рішення про цивільний позов, який задовольнити повністю:

- стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 , ОСОБА_11 2 000 000 грн в рівних частинах у рахунок відшкодування моральної шкоди;

- стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 різницю матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля "Chery Jaggі" д/н НОМЕР_1 в сумі 26 780 грн 01 коп;

- стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду за проведення оцінки визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, в сумі 1 400 грн;

- стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 77 123 грн 56 коп витрат на поховання;

- стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 103 958 грн 77 коп за лікування та інші витрати, підтверджені документально;

- стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 різницю відшкодування за встановлення надгробного пам`ятника в сумі 6 512 грн 50 коп.

Крім того, потерпілий просить цивільний позов у частині вимог до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (далі - ПрАТ "СК "Брокбізнес") залишити без розгляду і скасувати арешт, накладений на автомобіль "Chery Jaggі" д/н НОМЕР_1 , який повернути йому як законному володільцю.

Стверджуючи про незаконність вироку в частині рішення про цивільний позов, вказує, що суд не врахував, що ОСОБА_11 в період з 08.11.2017 по 14.11.2017 перебувала на лікуванні в стаціонарному відділенні політравми Київської міської клінічної лікарні № 17, 16.11.2017 пройшла рентгенологічне дослідження в Державній установі "Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського НАМН України", в період з 20.11.2017 по 27.11.2017 перебувала на лікуванні в стаціонарному відділенні мікрохірургії та реконструктивно-відновлювальної хірургії, де їй зробили операцію та провели післяопераційну реабілітацію. Для лікування ОСОБА_11 були необхідні лікарські засоби і засоби медичного призначення, які придбані за рахунок власних коштів, а також понесені витрати, пов`язані з транспортуванням до лікарень, зокрема, витрати на пальне. У зв`язку з обмеженими фізичними можливостями після аварії та операції за ОСОБА_11 тривалий час доглядала її донька ОСОБА_13 , яка проживає за кордоном і вимушена була полишити роботу і прилетіти в Україну, внаслідок чого були понесені витрати на перельоти і проживання, оформлення відпустки за власний рахунок. Загальний розмір цих витрат становить 103 958 грн 77 коп.

ОСОБА_10 понесені витрати на поховання в розмірі 77 123 грн 56 коп, що підтверджується фіскальними чеками, чеками та квитанцією. Крім того, він звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_14 для визначення розміру матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження транспортного засобу - автомобіля "Chery Jaggі" д/н НОМЕР_1 . Згідно зі звітом № 18/66.02.10 від 14.02.2018 розмір матеріального збитку становить 74 780 грн 01 коп, а вартість оцінки - 1 400 грн, що підтверджується відповідними доказами. Суд не розглянув питання стосовно відшкодування шкоди, завданої знищенням автомобіля, і ці витрати не були відшкодовані ПрАТ "СК "Брокбізнес", яким застрахована цивільна відповідальність обвинуваченого. Вже після ухвалення вироку страхова компанія частково відшкодувала матеріальну шкоду за пошкоджений транспортний засіб у сумі 48 000 грн, а тому претензій до страховика потерпілий не має. Додатково ОСОБА_10 поніс витрати на встановлення надгробного пам`ятника в сумі 35 065 грн, що підтверджується договором № 92-030 від 14.12.2021, додатком № 1 до договору та квитанцією, 38 400 грн з яких (12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку) відшкодувало ПрАТ "СК "Брокбізнес", а саме 9 947 грн 50 коп на поховання та 28 552 50 на встановлення надгробного пам`ятника. Тому вважає, що різницю між розміром збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, та страховим відшкодуванням у сумі 26 780 грн 01 коп, витрати на визначення розміру матеріального збитку в сумі 1 400 грн та різницю між розміром витрат на встановлення пам`ятника та страховим відшкодуванням у сумі 6 512 грн 50 коп повинен сплатити ОСОБА_9 .

У зв`язку з передчасною смертю ОСОБА_15 та отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у житті потерпілих відбулися суттєві зміни. Сестра і донька, відповідно, потерпілих приїхала з-за кордону доглядати за матір`ю, втратила заробіток. Вони вимушені були користуватися послугами громадського транспорту, що в умовах коронавірусу було небезпечним для життя, постійно перебувають у пригніченому стані, несли матеріальні витрати на лікування і транспортування, тощо. Взагалі, смерть ОСОБА_15 стала важкою психологічною травмою, оскільки потерпілі втратили чоловіка і батька, це порушило їх нормальний спосіб життя, для налагодження та організації якого вони докладають неймовірних зусиль, чим завдано моральної шкоди. ОСОБА_11 внаслідок отриманих травм турбують болі, стан її здоров`я погіршився, що спричиняє дискомфорт і пригнічує її. При цьому ОСОБА_9 ніякої допомоги не надав і оформив право власності на належне йому майно на інших осіб. З огляду на викладене вважає, що рішення суду в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди є необґрунтованим.

Крім того, суд у вироку не вирішив питання про речовий доказ та заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешт, накладений на автомобіль "Chery Jaggі" д/н НОМЕР_1 , який на даний час належить ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_11 зазначає аналогічні вимоги та їх обґрунтування.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисника потерпілі вказують, що заключення магнітно-резонансної томографії, на яке посилається захисник, намагаючись довести позицію про втрату ОСОБА_9 свідомості, не можна брати до уваги, оскільки дослідження проведене більше ніж через чотири роки після ДТП. Також вважають, що факт втрати обвинуваченим свідомості спростовується показаннями ОСОБА_9 про те, що він їхав, відчув удар, а потім все було як в тумані. Відповідно до показань свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_12 обвинувачений після ДТП безперешкодно та без сторонньої допомоги вийшов з свого автомобіля, обійшов та оглянув всі пошкоджені транспорті засоби і присів біля автомобіля ОСОБА_16 , намагаючись приховати факт перебування за кермом свого автомобіля. А на запитання прокурора ОСОБА_9 відповів, що в автомобілі "Hyundai Tucson" механічна коробка передач, з чого потерпілі роблять висновок, що автомобіль при втраті водієм свідомості не міг набирати швидкість без сторонньої допомоги.

Що стосується призначеного покарання, то вважають його справедливим, оскільки до теперішнього часу обвинувачений не проявив співчуття, не вибачився, не вжив заходів для відшкодування завданої шкоди, не надавав допомогу ні на місці дорожньо-транспортної пригоди, ні в подальшому, а його заяви про визнання позову в розмірі 5 000 доларів США не відповідають дійсності.

До того ж, незважаючи на встановлений ОСОБА_9 діагноз, ознакою якого є різка втрата свідомості, він продовжує керувати іншим транспортним засобом, про що свідчить інформація в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідно до якої обвинувачений був учасником ДТП, і таким чином продовжує наражати учасників дорожнього руху на небезпеку.

З огляду на викладене просять вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

У запереченнях на апеляційну скаргу потерпілих представник цивільного відповідача ПрАТ "СК "Брокбізнес" ОСОБА_17 , посилаючись на п.36.2 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", вказує, що 21.01.2022 між ОСОБА_10 і ПрАТ "СК "Брокбізнес" укладено договір про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування, згідно з яким сторони домовились, що розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням автомобіля "Chery Jaggі" д/н НОМЕР_1 внаслідок ДТП, складає 48 000 грн та після її виплати відповідачем ОСОБА_10 не матиме будь-яких майнових та немайнових претензій за фактом ДТП до страхової компанії. Страхове відшкодування в узгодженому розмірі 24.01.2022 виплачено позивачу. Тому просять вирок в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_10 до ПрАТ "СК "Брокбізнес" скасувати та закрити провадження у справі в цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника і частково підтримали апеляційні скарги потерпілих, зокрема, ОСОБА_9 погодився сплатити обом потерпілим моральну шкоду в сумі, еквівалентній 5 000 доларам США; доводи потерпілого ОСОБА_10 , який підтримав свою і потерпілої ОСОБА_11 апеляційні скарги і заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; доводи прокурора, який не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги захисника і не заперечував проти часткового задоволення апеляційних скарг потерпілих; повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, у визначених судом апеляційної інстанції межах, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 належить залишити без задоволення, а апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 задовольнити частково, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_9 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_15 та тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_11 , за наступних обставин.

8 листопада 2017 року близько 8 години 30 хвилин ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем "Hyundai Tucson" д/н НОМЕР_2 , рухався по проїзній частині вул. В. Гетьмана в м. Києві зі сторони станції метро "Шулявська" в напрямку вул. Виборзької. В цей час назустріч рухалися автомобіль "Nissan X-Trail" д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_12 , автомобіль "Renault Logan" д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_16 та автомобіль "Chery Jaggі" д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_15 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходилась ОСОБА_11 .

Під час руху ОСОБА_9 порушив вимоги п.п.1.5, 2.3 "б", 10.1, 11.4, 12.1, 12.4 та п.1.3 Додатку 2 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), що виразилось у тому, що він перевищив максимально допустиму швидкість на даній ділянці - 60 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, не обрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним автомобіля, перед початком перестроювання або будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечними і не створить перешкод або небезпеки іншими учасникам руху, на дорозі з двостороннім рухом, яка має по три смуги для руху в кожному напрямку, виїхав у смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілями "Nissan X-Trail" д/н НОМЕР_3 , "Chery Jaggі" д/н НОМЕР_1 та "Renault Logan" д/н НОМЕР_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля "Chery Jaggі" ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув, а пасажир ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Ті обставини, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на проїзній частині вул. В. Гетьмана в м. Києві за участю технічно справного автомобіля "Hyundai Tucson" д/н НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_9 і який виїхав у смугу зустрічного руху, та технічно справних автомобілів "Nissan X-Trail" д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_12 , "Renault Logan" д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_16 і "Chery Jaggі" д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_15 , останній отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, від яких настала його смерть на місці події, а потерпіла ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритої травми правого передпліччя та правої кисті - багатоуламкового перелому голівки правої ліктьової кістки (із вивихом у дистальному радіо-ульнарному суглобі), черезтрьохгранно-перилунарного вивиху правої кисті, перелому шилоподібного відростка правої променевої кістки, з якими вона була госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні № 17, підтверджуються показаннями потерпілої ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_10 - сина загиблого, свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , даними у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.11.2017 з додатками, висновках судово-медичних експертиз № 1744/е від 15.02.2018, № 3363 від 21.11.2017, висновках інженерно-транспортних експертиз № 12-1/2522 від 08.12.2017, № 12-1/2523 від 08.12.2017 (т.2 а.с.3-21, 31-39, 40-44, 54-63, 68-77), і в апеляційній скарзі захисника не оспорюються.

Крім того, згідно з висновком експерта № 12-1/2817-9/920 від 06.02.2018, виходячи з даних відеофайлу та довжини кузова автомобіля "Hyundai Tucson", середня швидкість автомобіля в кадрі складає 97,2 км/год. ± 14,52 км/год. В ситуації, яка склалась на дорозі безпосередньо перед даною ДТП, водій автомобіля "Hyundai Tucson" ОСОБА_9 повинен був керуватися вимогами п.п.10.1, 11.4, 12.4 ПДР, мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем "Chery Jaggі" шляхом виконання вимог п.п.10.1, 11.4 ПДР, і в його діях вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1, 11.4, 12.4 ПДР. В ситуації, яка склалась на дорозі безпосередньо перед даною ДТП, водій автомобіля "Chery Jaggі" ОСОБА_15 повинен був керуватися вимогами п.12.3 ПДР, з моменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем "Hyundai Tucson" шляхом застосування екстреного гальмування, і в його діях невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР не вбачається. З технічної точки зору причиною зіткнення вказаних автомобілів є невідповідність дій водія автомобіля "Hyundai Tucson" ОСОБА_9 вимогам п.п.10.1, 11.4 ПДР (т.2 а.с.88-105).

Показання ОСОБА_9 , який не заперечував, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 8 листопада 2017 року близько 8 години 30 хвилин між його автомобілем "Hyundai Tucson", який виїхав у смугу зустрічного руху на вул. В. Гетьмана в м. Києві, та автомобілями "Nissan X-Trail", "Renault Logan" і "Chery Jaggі", що рухалися йому назустріч, водій ОСОБА_15 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер, а пасажир останнього ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, суд правильно поклав в основу вироку, оскільки вони підтверджують факти та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, але неправильно розцінив їх як визнання вини.

Відповідно до показань обвинуваченого, виїзд у смугу зустрічного руху керованого ним автомобіля відбувся, оскільки він втратив свідомість.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 , фактично, заперечує, що своїми діями порушив вимоги ПДР, а так само вину у формі умислу або необережності до цих дій та необережності до суспільно небезпечних наслідків, тобто об`єктивну і суб`єктивну сторони кримінального правопорушення, така позиція свідчить про те, що він не визнав вину у пред`явленому обвинуваченні у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. І на ці обставини суд першої інстанції уваги не звернув.

Згідно з ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо:

1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення;

2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Дійсно, суд не досліджував запис камери відеоспостереження, яка розташована на будинку № 6 на вул. В. Гетьмана в м. Києві, якою зафіксовано рух автомобіля на проїзній частині вул. В. Гетьмана та його виїзд у смугу зустрічного руху (т.2 а.с.52). В судовому засіданні 27.11.2019 під час дослідження документів та висновків експертів цей доказ не досліджувався у зв`язку з відсутністю технічної можливості, а натомість суд дослідив протокол огляду і перегляду цифрового носія інформації від 09.11.2017 - цього ж диску. В наступних судових засіданнях на безпосередньому дослідженні цього доказу ніхто з учасників судового провадження не наполягав.

Оскільки захисник вважає, що дані у відеофайлі на вказаному диску CD-R мають істотне значення, а також з метою перевірки версії сторони захисту про обставини дорожньо-транспортної пригоди, судом апеляційної інстанції було прийнято рішення про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, за клопотаннями захисника та прокурора.

Записом камери відеоспостереження, яка розташована на будинку № 6 на вул. В. Гетьмана в м. Києві, зафіксовано, як автомобіль, що рухається в крайній лівій смузі по вул. В. Гетьмана від станції метро "Шулявська" в напрямку вул. Виборзької, виїжджає в бік дороги, призначений для зустрічного руху. Загалом автомобіль перебуває в ракурсі камери 2 секунди.

Доводи в апеляційній скарзі, що зміна автомобілем траєкторії руху та виїзд у смугу зустрічного руху відбувається повільно, плавно та не керовано, що вказує на втрату водієм свідомості, є суб`єктивною думкою захисника, оскільки таких даних цей доказ не містить.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_12 , що містяться на технічному носії інформації, яким зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, на які суд послався у вироку в частині механізму дорожньо-транспортної пригоди, але не виклав повністю їх зміст, коли свідок рухався від бульв. Чоколівського в напрямку станції метро "Шулявська", керуючи автомобілем "Nissan X-Trail", перед ним назустріч з потоку вискочив автомобіль "Hyundai Tucson". Він вивернув, але цей автомобіль збив дзеркало в його автомобілі, подряпав задню частину і врізався в інші автомобілі. Оскільки автомобіль "Hyundai Tucson" виїхав з потоку зненацька, він подумав, що, можливо, щось трапилось, і, можливо, людині стало погано.

Отже, показання свідка, який поміж обставин ДТП описав свої враження та міркування від побаченого, також не доводять позицію захисту про втрату ОСОБА_9 свідомості.

Водночас, версія ОСОБА_9 перевірялась під час досудового розслідування. Суд апеляційної інстанції дослідив висновок комісійної судово-медичної експертизи № 20-2018/о від 18.05.2018, згідно з яким за результатами дослідження медичної документації та безпосереднього огляду ОСОБА_9 члени експертної комісії дійшли висновку, що як станом на 8 годину 30 хвилин 8 листопада 2017 року, до моменту ДТП, так і на час проведення експертизи, у нього мала місце гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ступеня, СН 0, ризик 2 (помірний). Вказане захворювання в своєму перебігу не супроводжувалось розвитком гіпертонічних кризів, при яких може відбуватися порушення рівня свідомості аж до її втрати. На момент огляду членами експертної комісії у ОСОБА_9 з боку центральної нервової системи вогнищевого неврологічного дефіциту, менінгеальних симптомів не виявлено. Експертами враховувалися дані медичної документації, зокрема, карта виїзду швидкої медичної допомоги від 08.11.2017, у відповідності з якою ОСОБА_9 висловлював скарги на біль у животі, слабість в результаті травми, отриманої в ДТП в результаті лобового зіткнення двох автомобілів, головою не вдарявся, свідомість не втрачав, спрацювали подушки безпеки, не пристебнутий…, а також показання свідка ОСОБА_16 від 10.11.2017 стосовно загального стану і поведінки водія автомобіля "Hyundai Tucson", який після зіткнення вийшов самостійно з автомобіля, підійшов до її автомобіля та, опершись на нього, спостерігав за подіями навколо. Відтак, членами експертної комісії у ОСОБА_9 будь-яких захворювань та станів, які в своєму перебігу можуть супроводжуватись порушенням рівня свідомості, у тому числі і втратою її, що в свою чергу могло б призвести до можливості втрати керування транспортним засобом, не виявлено (т.2 а.с.106-118).

Дані в цьому висновку повністю спростовують показання ОСОБА_9 та доводи апеляційної скарги, що виїзд автомобіля "Hyundai Tucson", за кермом якого перебував обвинувачений, у смугу, призначену для руху зустрічного транспорту, та дорожньо-транспортна пригода сталися внаслідок втрати ОСОБА_9 свідомості.

Посилання захисника на те, що на момент цих подій ОСОБА_9 виповнилось 67 років, і на долучене до апеляційної скарги заключення магнітно-резонансної томографії від 08.01.2022, згідно з яким у ОСОБА_9 виявлено ознаки, характері для проявів церебральної мікроангіопатії (т.3 а.с.74), на думку колегія суддів, безпідставні, оскільки сам по собі вік особи нічого не спростовує та не підтверджує, а обстеження обвинуваченого проведене більше ніж через чотири роки після дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, сукупністю досліджених судами першої та апеляційної інстанцій доказів повністю доведена винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, і його дії вірно знайшли своє відображення в правовій кваліфікації за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та смерть потерпілого.

Стверджуючи про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник вказує про відсутність у кримінальному провадженні технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, зокрема, запису судового засідання, яке відбувалось 27.11.2019 і в якому суд досліджував докази сторони обвинувачення, та неналежної якості запис судового засідання, яке відбувалося 21.12.2018.

Згідно з п.7 ч.2 ст.412 КПК України рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Законодавець визначив, що невід`ємною властивістю поняття "істотність порушення вимог кримінального процесуального закону" є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. А тому необхідно з`ясувати, як неповне фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів вплинуло на законність ухваленого судом рішення.

Дійсно, аудіозапис судового засідання 21.12.2018 неналежної якості. Відповідно до журналу судового засідання в цьому засіданні прокурор заявив клопотання про долучення доказів, яке суд задовольнив.

Ці докази суд досліджував у судовому засіданні 27.11.2019. На запит суду апеляційної інстанції Солом`янський районний суд м. Києва надіслав архівну копію аудіозапису вказаного судового засідання, який є повним і належної якості.

А тому, зважаючи на незначний обсяг інформації, а також ступінь значимості для вирішення справи проведених у судовому засіданні 21.12.2018 процесуальних дій, інформація про які виявилася відсутньою на технічному носії, неякісний запис не перешкодив і не міг перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому не може визнаватися істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і таким, що може потягнути за собою наслідки, передбачені п.7 ч.2 ст.412 КПК України.

Не вбачає колегія суддів й інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин з необережності, дані про особу винного, який не судимий, позитивно характеризується, думку потерпілих, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та, хоча і помилково, обставину, яка його пом`якшує, - щире каяття.

Зважаючи на вказані обставини, позицію обвинуваченого, а саме, його байдуже відношення до суспільно небезпечних наслідків, які настали від його дій, позицію потерпілих, які наполягали на призначенні суворого покарання, суд правильно призначив ОСОБА_9 основне покарання у виді позбавлення волі в межах відповідної санкції закону України про кримінальну відповідальність та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Доводи захисника, який вважає, що суд повинен був врахувати як обставину, яка пом`якшує покарання, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин, необґрунтовані, оскільки повністю суперечать позиції захисту, відповідно до якої ОСОБА_9 злочин не вчинював.

Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Що стосується доводів потерпілих про необґрунтованість вироку в частині рішення про цивільний позов, то колегія суддів погоджується з ними частково.

У пред`явленому в кримінальному провадженні цивільному позові потерпілі просили стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду, яка складається з витрат на лікування (вартість лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення) в сумі 103 958 грн 77 коп, і на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду, яка складається з витрат на поховання в сумі 77 123 грн 56 коп, витрат на визначення розміру збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, в сумі 1 400 грн, моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн на користь кожного потерпілого. Також ОСОБА_10 просив стягнути на його користь з ПрАТ "СК "Брокбізнес", яким була застрахована відповідальність ОСОБА_9 , матеріальну шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, в розмірі 74 780 грн 01 коп.

Суд частково задовольнив позов, стягнув з обвинуваченого на користь кожного з потерпілих по 20 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди і відмовив у задоволенні решти позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що вони не доведені, оскільки потерпілі долучили чеки на витрати незрозумілого призначення та копії квитанцій, згідно з якими ОСОБА_11 займається благодійністю. Одночасно суд роз`яснив потерпілим право на звернення з таким позовом у порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 керував забезпеченим транспортним засобом відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК-7007247 (т.1 а.с.167).

Цей поліс оформлений ОСОБА_9 у ПрАТ "СК "Брокбізнес", і страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200 000 грн, а за шкоду, заподіяну майну, - 100 000 грн.

Згідно з ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно з п.23.1 ст.23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до положень п.24.1 ст.24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Обґрунтовуючи розмір матеріальної шкоди, пов`язаної з її лікуванням, ОСОБА_11 вказувала, що за власні кошти придбавала медикаменти, лікарські засоби, матеріали медичного призначення, пальне для її транспортування до закладів охорони здоров`я, а також віднесла до цих витрат вартість перельоту її доньки ОСОБА_13 , яка проживає за кордоном, в Україну для догляду за нею, оплату останньою проживання в готелях, не отриману донькою заробітну плату у зв`язку з відпусткою за свій рахунок протягом 3-ох місяців.

До позовної заяви ОСОБА_11 долучила копії фіскальних і товарних чеків, квитанцій до прибуткових касових ордерів на підтвердження придбання лікарських засобів та засобів медичного призначення, витрат за надані медичні послуги (т.1 а.с.54-103), а також копії чеків за послуги, надані бюро перекладів, копії посадочних талонів на літак, бронювань готелів, авіаквитків (т.1 а.с.104-112, 128-131), копії фіскальних чеків на придбання скрапленого газу, бензину А-95, дизельного палива та паркування в період з 12.11.2017 по 15.01.2018 (т.1 а.с.112-115, 120, 124).

Витрати на перельоти, проживання готелях, послуги бюро перекладів не відносяться до витрат на лікування. До того ж, за позицією позивачів, ці витрати несла ОСОБА_13 , яка з позовом не зверталася. Фіскальні чеки на придбання пального також не доводять, що ці витрати були понесені у зв`язку із транспортуванням до закладів охорони здоров`я ОСОБА_11 , яка в апеляційній скарзі одночасно вказує, що вимушена була користуватись громадським транспортом, наражаючи себе на небезпеку захворіти на коронавірус. Що стосується витрат саме на лікування, тобто придбання лікарських засобів та засобів медичного призначення, то навіть не вдаючись в оцінку на предмет їх обґрунтованості, їх загальний розмір не перевищує ліміт відповідальності, який становить 200 000 грн. А тому ці витрати не підлягають стягненню з ОСОБА_9 .

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Згідно з п.27.4 ст.27 Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

На підтвердження своїх вимог про відшкодування витрат на поховання потерпілий долучив копії фіскальних чеків на придбання продуктів харчування, алкогольних та безалкогольних напоїв, а також промислових товарів у період з 23.10.2017 по 25.12.2017 (т.1 а.с.112-115, 116-124), копію квитанції ФОП ОСОБА_18 від 10.11.2017 за надання послуги вартістю 9 100 грн (т.1 а.с.125).

Згідно з ст.2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Отже, витрати на продукти харчування та напої, які відповідно до пояснень ОСОБА_10 , було придбано на поминальні обіди, не є витратами на поховання. До того ж, на підтвердження цих витрат ОСОБА_10 долучив копії фіскальних чеків на придбання одягу, канцелярських товарів, засобів гігієни, які, взагалі, не мають ніякого відношення до поховання, і не зміг чітко пояснити, за які послуги він сплатив ФОП ОСОБА_18 .

Договір про виготовлення та встановлення надмогильної споруди № 92-030 від 14.12.2021 ОСОБА_10 уклав з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_19 після ухвалення вироку (т.3 а.с.44-53). Оскільки суд розглядав позов у межах заявлених вимог, і в позовній заяві потерпілий вимоги про стягнення коштів на спорудження надгробного пам`ятника не висував, він не має права змінювати розмір позовних вимог у спосіб, який не передбачений законом, порушуючи питання про стягнення цих витрат в апеляційній скарзі.

Також колегія суддів звертає увагу, що відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника ОСОБА_10 в межах ліміту - 38 400 грн здійснено ПрАТ "СК "Брокбізнес", що потерпілий не заперечує.

Не ґрунтуються на вимогах закону і твердження ОСОБА_10 , що різницю між розміром матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля "Chery Jaggі" д/н НОМЕР_1 , та відшкодування, сплаченим ПрАТ "СК "Брокбізнес", в сумі 26 780 грн 01 коп належить стягнути з ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог ст.28 Закону шкода, пов`язана з фізичним знищенням транспортного засобу, є шкодою, заподіяною в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого.

Згідно з п.п.30.1, 30.2 ст.30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 924-2017 від 18.12.2017, складеним ТОВ "Незалежна експертно-асистуюча компанія" на підставі заяви ПрАТ "СК "Брокбізнес", вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Chery Jaggi" д/н НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП, складає 53 248 грн 17 коп. Вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості автомобіля, оскільки витрати на його відновлювальний ремонт становлять 169 925 грн 04 коп, а відтак, ремонт є економічно необґрунтованим (т.1 а.с.168-177).

Відповідно до угоди, укладеної між ПрАТ "СК "Брокбізнес" та ОСОБА_10 , який успадкував автомобіль "Chery Jaggі" д/н НОМЕР_1 , сторони досягли згоди, що розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 48 000 грн та є загальним, остаточним і таким, що не підлягає оскарженню чи зміні (т.3 а.с.164).

На виконання умов угоди цивільний відповідач 24.01.2022 перерахував ОСОБА_10 узгоджений розмір шкоди, що підтверджується копією банківської виписки по особовому рахунку (т.3 а.с.165).

Потерпілий добровільно погодився на відшкодування шкоди саме в такому розмірі. Водночас, він просить стягнути з обвинуваченого різницю між розміром шкоди, який відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого колісному транспортному засобу "Chery Jaggі" д/н НОМЕР_1 № 18/66.02.18 від 14.02.2018 складає 74 780 грн 01 коп (т.1 а.с.134-146) та отриманим страховим відшкодуванням. Оскільки загальний розмір шкоди, оціненої ОСОБА_10 (48 000 + 26 780 грн 01 коп = 74 780 грн 01 коп), не перевищує ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, який становить 100 000 грн, стягнення вказаної різниці з обвинуваченого суперечитиме вимогам ст.1194 ЦК України, а тому ці вимоги задоволені бути не можуть.

Не вбачає колегія суддів і підстав для стягнення із ОСОБА_9 витрат за проведення вказаної раніше оцінки матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу.

Згідно з п.п.34.2, 34.3 ст.34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Оцінювач ТОВ "Незалежна експертно-асистуюча компанія" на підставі заяви ПрАТ "СК "Брокбізнес", яка надійшла 22.11.2017, тобто у встановлений законом строк оглянув автомобіль "Chery Jaggi" д/н НОМЕР_1 і визначив розмір збитків. Отже, підстав залучати інших оцінювачів, у потерпілого не було.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги потерпілих, які просять збільшити розмір сум, які підлягають стягненню на їхню користь у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір цієї шкоди, суд формально послався у вироку, що враховує стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, навіть не конкретизувавши, які це зміни і якого потерпілого вони стосуються.

Суд не взяв до уваги, що ОСОБА_11 перебувала на стаціонарному лікуванні з 08.11.2017 по 14.11.2017 в Київській міській клінічній лікарні № 17 у відділенні політравми, 16.11.2017 проходила рентгенологічне обстеження в Державній установі "Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського НАМН України", а потім з 20.11.2017 по 27.11.2017 знову перебувала на стаціонарному лікуванні в Державній установі "Інститут травматології та ортопедії НАМН України" у відділі мікрохірургії та реконструктивно-відновлювальної хірургії верхньої кінцівки, де перенесла хірургічне втручання, і в подальшому зверталася за консультацією до цієї установи, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями консультативного висновку, рентгенологічного дослідження, довідки-виписки з історії хвороби стаціонарного хворого, довідок, а також висновком судово-медичної експертизи № 1744/е від 15.02.2018 (т.1 а.с.48-52, т.2 а.с.31-39).

Внаслідок отриманих трав ОСОБА_11 терпіла фізичний біль та страждання, відчувала дискомфорт, пов`язаний з неможливістю вести звичайний спосіб життя та необхідністю стороннього догляду за нею. Крім того, ОСОБА_11 була очевидцем загибелі свого чоловіка, вона і ОСОБА_10 втратили рідну людину, що призвело до вимушених змін у їх житті, і ці суспільно небезпечні наслідки є невиправними.

Оскільки визначений судом розмір моральної шкоди не узгоджується з характером та обсягом душевних страждань потерпілих, колегія суддів приходить до висновку, що у рахунок відшкодування шкоди на користь ОСОБА_11 необхідно стягнути 300 000 грн, на користь ОСОБА_10 - 200 000 грн, що буде відповідати засадами виваженості, розумності і справедливості, хоча і не зможе компенсувати завдані ним страждання.

Крім того, згідно з п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Отже, у разі набрання рішенням суду законної сили, а в даному випадку це рішення про відмову в задоволенні цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, потерпілі втрачають право на пред`явлення аналогічного позову в порядку цивільного судочинства.

А тому роз`яснення суду про право ОСОБА_11 та ОСОБА_10 після відмови в позові звернутися з ним у порядку цивільного судочинства є порушенням норм процесуального права і підлягає виключенню з вироку.

Відповідно до положень ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, серед іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та щодо речових доказів.

Постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві від 08.11.2017 автомобіль "CheryJaggi" д/н НОМЕР_1 , власником якого був ОСОБА_15 , визнаний речовим доказом та ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.11.2017 на нього накладено арешт із забороною користуватися та розпоряджатися (т.2 а.с.24, 25-27).

Як вбачається з копій витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі та свідоцтва про право на спадщину за законом, власником автомобіля "CheryJaggi" д/н НОМЕР_1 є ОСОБА_10 (т.1 а.с.155-157).

Ухвалюючи рішення, суд не вирішив вказані питання, про що ОСОБА_15 обґрунтовано зазначає в апеляційній скарзі, а тому арешт на автомобіль належить скасувати і повернути речовий доказ власнику.

Згідно з п.п.3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення норм процесуального права.

Згідно з ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що, розглядаючи цивільний позов, суд не взяв до уваги, докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а тому висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Також суд вдався до роз`яснень, які суперечать нормам ЦПК України, і не вирішив у вироку питання про заходи забезпечення кримінального провадження та про речовий доказ. Вказані обставини відповідно до вимог ст.ст.128, 408, 411 КПК України є підставами для зміни вироку в частині рішення про цивільний позов, роз`яснення відповідного права, яке належить виключити, та прийняття судом апеляційної інстанції рішення з вказаних раніше питань і, відповідно, часткового задоволення апеляційних скарг потерпілих.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року щодо ОСОБА_9 в частині рішення про цивільний позов змінити.

Збільшити суми, які підлягають стягненню з ОСОБА_9 у рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь ОСОБА_10 з 20 000 /двадцяти тисяч/ гривень до 200 000 /двохсот тисяч/ гривень, на користь ОСОБА_11 з 20 000 /двадцяти тисяч/ гривень до 300 000 /трьохсот тисяч/ гривень.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку роз`яснення суду про можливість звернення до суду в порядку цивільного судочинства після відмови у позові.

Скасувати арешт автомобіля "Chery Jaggi" д/н НОМЕР_1 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року (ЄУН 761/40322/17), та повернути його ОСОБА_10 .

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3