ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 683/38/23

Провадження № 11-кп/4820/381/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції зі Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 жовтня 2022 року за № 0000337 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України, за апеляційними скаргами прокурорів Хмельницької обласної та окружної прокуратур на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2023 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Немирівці Старокостянтинівського району, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, який не працює, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт на автомобіль марки «ЗАЗ моделі «Сенс», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_3 , синього кольору, власником якого є ОСОБА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2022 року, скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 4 530 грн. 72 коп. процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 25 жовтня 2022 року, близько 17 години, водій ОСОБА_6 , діючи легковажно, проявляючи злочинну самовпевненість, грубо порушуючи вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року (далі Правил дорожнього руху), керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_3 , у стані алкогольного сп`яніння - 2,06%0, діючи протиправно недбало, рухаючись по проїзній частині вул. 1-го Травня, зі сторони вул. Партизанської в напрямку до вул. Толстого м. Старокостянтинова, в порушення вимог п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, перед виконанням маневру повороту ліворуч, для подальшого руху по вул. Меджибіжській, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по проїзній частині в зустрічному напрямку, в наслідок цього допустив зіткнення із автомобілем «ЗАЗ-Daewoo ТІ3110», д.н.з. НОМЕР_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху, пасажир автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Т13110», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла 5-го поперекового хребця без зміщення уламків, закритого компресійного перелому тіла 12-го грудного хребця без порушення функцій спинного мозку з компресією І ступені, які відносяться до категорії середньої степені важкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Указані порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор Хмельницької обласної прокуратури, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просив вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 2861 КК України у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, в решті вирок залишити без змін.

Вважає, що суд застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме: ст. 75 КК України, який не підлягав застосуванню, оскільки обвинувачений на момент дорожньо - транспортної пригоди керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Тому, звільнення від відбування покарання з випробуванням прямо суперечить вимогам вказаної статті.

Прокурор Хмельницької окружної прокуратури у своїй апеляційній скарзі також, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просив вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 2861 КК України у виді 1 року позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, в решті вирок залишити без змін.

Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, ст. 75 КК України, та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора обласної прокуратури повністю та в порядку ч. 4 ст. 36 КПК України - частково прокурора окружної прокуратури, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково, виходячи з таких міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Отже, вирок суду переглядається лише в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України).

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання (п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України).

Фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 2861 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, тому згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цього колегією суддів не перевіряються.

Кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, а сам обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 2861 КК України, визнав повністю.

Зазначеним діям суд дав правильну правову оцінку та вмотивовано кваліфікував його дії за вказаною статтею.

Разом з тим, доводи прокурорів про те, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, безпідставно застосував ст. 75 КК до основного покарання є слушними.

Так, відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, вимоги ст. 75 КК України не можуть бути застосовані до осіб, які засуджуються за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, сп`яніння.

Вироком місцевого суд ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України, його дії кваліфіковано як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

А тому, з урахуванням вищенаведеного, звільнення обвинуваченого від відбування покарання прямо суперечить вимогам ст. 75 КК України.

Отже, місцевим судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосовано закон, який не підлягав застосуванню, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання з ухваленням в цій частині нового вироку згідно з п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Враховуючи відсутність апеляційних скарг в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає доведеним, що 25 жовтня 2022 року, близько 17 години, водій ОСОБА_6 , діючи легковажно, проявляючи злочинну самовпевненість, грубо порушуючи вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року (далі Правил дорожнього руху), керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння - 2,06%0, діючи протиправно недбало, рухаючись по проїзній частині вул. 1-го Травня зі сторони вул. Партизанської в напрямку до вул. Толстого м. Старокостянтинова, в порушення вимог п.п. 10.1, 16.13. Правил дорожнього руху, перед виконанням маневру повороту ліворуч, для подальшого руху по вул. Меджибіжській, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по проїзній частині в зустрічному напрямку, внаслідок цього допустив зіткнення із автомобілем «ЗАЗ-Daewoo ТІ3110», д.н.з. НОМЕР_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху, пасажир автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Т13110», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла 5-го поперекового хребця без зміщення уламків, закритого компресійного перелому тіла 12-го грудного хребця без порушення функцій спинного мозку з компресією І ступені, які відносяться до категорії середньої степені важкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Указані порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Отже, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 2861 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, наявність пом`якшуючих обставин, зокрема: визнання вини, щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин.

Отже, обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити основне покарання згідно з положеннями ст. 65 КК України у мінімальних межах, установлених в санкції ч. 1 ст. 2861 КК України.

Крім того, колегія суддів враховує, що вказана дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення обвинуваченим ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України, в результаті якої пасажир автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Т13110» ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Тому, з урахуванням санкції ч. 1 ст. 2861 КК України та обставин справи, ОСОБА_6 також слід призначити і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України з ухваленням нового вироку у цій частині відповідно до вимог, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України.

В іншій частині вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги прокурорів задовольнити частково.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 2861 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання обраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3