Справа №463/7677/22
Провадження №1-кс/463/5866/22
У Х В А Л А

28 листопада 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна -
в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03 серпня 2022 року на автомобіль HONDA ACCORD, 2006 р.в., VIN НОМЕР_1 .
Клопотання мотивує тим, що 08 серпня 2022 року (ухвала від 03.08.2022) слідчим суддею Личаківського районного суду м.Львова накладено арешт на даний автомобіль. Вказує, що на дату винесення вказаної ухвали даний автомобіль належав йому, оскільки був проданий йому ТОВ «ФК СОНАТА ФІНАНС» згідно договору купівлі продажу 8045/2022/3314718 від 05.08.2022, тому просить скасувати арешт на належний йому автомобіль.
В судове засідання ні заявник, ні слідчий не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду вказаного клопотання належним чином, про причини неявки не повідомили.
Враховуючи вимоги КПК України вважаю за можливе првести розгляд клопотання у їх відсутності.
Вивчивши клопотання про скасування арешта майна та матеріали клопотання про накладення арешу на майно слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Встановлено, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2022 року було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно у кримінальному провадженні № 0000889 від 19.09.2016 року, включаючи і автомобіль HONDA ACCORD, 2006 р.в., VIN НОМЕР_1 .
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Із змісту ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.
Так, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).
Тобто, накладення арешту на майно юридичної особи, з метою його конфіскації як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи, можливе у випадку здійснення провадження щодо такої юридичної особи та за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч.1 ст.132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.
Окрім того арешт майна з підстав передбачених ч.2,3 ст.170 КПК України по суті являє собою форрму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, та на відміну від двох останніх правових підстав не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Крім того зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі окреслені строками досудового розслідування,які в свою чергу чітко регламентуються нрмами ст.219 КПК України. Сама по собі незгода з ухвалою слідчого судді, яка набрала законної сили не може бути підставою для скасування такого арешту.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В даному випадку арешт на вказаний у клопотанні автомобіль накладено ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03 серпня 2022 року, заявником долучено договір купівлі-продажу транспортного засобу №8045/2022/3314718 від 05.08.2022, в цей же день право власності на автомобіль було зареєстровано за заявником. Тобто відповідні реєстраційні дії з автомобілем було проведено після накладення арешту на такий, тому з яких підстав заявник вважає, що на момент накладення арешту він був власником автомобіля залишається незрозумілим, відтак слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про скасування арешту на майно є безпідставним та до задоволення не підлягає.
Керуючись ст.174, 309, 376 КПК України,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2022 року в кримінальному провадженні № 0000889 від 19.09.2016 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 205-1 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1