Справа № 183/3083/23
№ 1-кп/183/1162/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у спрощеному порядку кримінальне провадження, відомості по якому внесені 02.03.2023 року до ЄРДР за № 0000052, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, не є особою з інвалідністю, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , у середині вересня 2021 року, більш точна дата та час під час досудового розслідування не встановлені, знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаний час та місці у ОСОБА_3 виник прямий умисел спрямований на придбання та в подальшому використання завідомо підробленого документу, а саме посвідчення водія категорії «В». З цією метою ОСОБА_3 , перебуваючи за вищевказаною адресою, використовуючи мережу «Інтернет», в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами», а саме п. 16, згідно якого посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС, придбав підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на своє ім`я. Згідно з інформацією, що відображена у вказаному посвідченні водія на право керування транспортними засобами, які відносяться до категорій: «В» посвідчення видано 05.10.2021 року установою ТСЦ 4647 на ім`я « ОСОБА_3 » та містить його фотозображення.

01 березня 2023 року приблизно об 11.40 годині ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі М 29 на 159 км на стаціонарному посту поліції, розташованого на території Губиниської ОТГ Новомосковського району Дніпропетровської області, за порушення вимог ПДД знаку «3.41 - контроль», був зупинений заступником командира взводу №2 роти №3 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 .. Після чого, працівник поліції ОСОБА_5 , в порядку ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п.п. 2.1, 2.4 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, запропонував ОСОБА_3 пред`явити документи, що посвідчують його особу та підтверджують право керування транспортним засобом.

Приблизно об 11.42 годині ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та місці на узбіччі автодороги М29 на 159 км на законні вимоги заступника командира взводу №2 роти №3 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про пред`явлення документів, з метою введення в оману працівників поліції щодо наявності у нього права керування транспортним засобом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вказаний офіційний документ є підробленим, що у встановленому законом порядку він навчання не проходив та теоретичних і практичних іспитів на отримання водійського посвідчення не здавав та посвідчення на право керування транспортними засобами у ТСЦ 4647 не отримував, пред`явив працівникам поліції підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на право керування транспортними засобами, які відносяться до категорій: «В» на своє ім`я, чим здійснив використання завідомо підробленого документа.

У відповідності до обвинувального акта та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, повністю згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним кримінального правопорушення, в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акта відносно нього у спрощеному порядку без судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження (а.п. 9-10).

Ухвалою суду від 14.03.2023 року за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст. ст. 381, 382 КПК України, призначено судовий розгляд обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, не оспорюються обвинуваченим, про що свідчить додана до обвинувального акта письмова заява обвинуваченого.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не виявив. Обставиною, яка пом`якшує покарання, визначеною ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття ОСОБА_3 .

Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, має на утримання малолітню дитину, не працюючий, обвинувачується у вчиненні діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії кримінальних проступків.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_3 , передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

З урахуванням обставин скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, їх наслідків, а також обраної учасниками судового провадження позиції, викладеної у їх заявах, суд приходить до таких висновків.

Санкцією вказаної статті передбачено покарання у виді, в тому числі, штрафу, однак суд вважає неможливим призначити ОСОБА_3 один із видів даних покарань, оскільки обвинувачений офіційно не працює, матеріали кримінального провадження, долучені до обвинувального акта, не містять відомостей про законні джерела доходів у ОСОБА_3 ..

При цьому, суд вважає, що у відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_3 має можливість виправлення без відбування покарання, тому суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. А, оскільки санкцією ч. 4 ст. 358 КК України визначено покарання, зокрема, у виді арешту, а стаття 75 КК України не передбачає звільнення особи від відбування покарання з випробуванням при застосуванні такого виду покарання, як арешт, суд вважає неможливим призначити ОСОБА_3 вказаний вид покарання.

Отже, з урахуванням вищезазначених обставин, призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, визначений ч. 4 ст. 358 КК України, буде належною мірою відповідати особі обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних проступків, а призначення обвинуваченому максимального виду покарання на максимальний строк, передбачений санкцією зазначеної статті, буде занадто суворим.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїздити за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речовий доказ: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , серія та номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знищити (а.м. 19).

Речовий доказ: ДВД-диска з відеозаписом нагрудних камер поліцейських за 01.03.2023 року - зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.м. 69).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової технічної експертизи документів 1.321,46 гривень (а.м. 60).

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1