Справа № 199/8264/22
ВИРОК
іменем України
06.12.2022 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000465 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області,громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

13.09.2022 близько 12 години 12 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , з причепом, який має реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався по проїзній частині вул. Марії Лисиченко, з боку вул. Янтарної у напрямку вул. Березинської Амур-Нижньодніпровського району у місті Дніпрі, яка має по дві смуги для руху у кожному напрямку, з дорожньою розміткою 1.3 та 1.5 та дорожніми знаками 3.29, 1.1, 1.2 Правил дорожнього руху України, в салоні якого на передньому пасажирському місці у якості пасажира знаходилася ОСОБА_7 .
Здійснюючи рух по зазначеній ділянці дороги, водій ОСОБА_3 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого в районі буд. АДРЕСА_2 на заокругленні проїзної частини праворуч не впорався з керуванням автомобілю «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог дорожньої розмітки 1.3 виїхав на зустрічну смугу для руху ліворуч та, продовживши рух прямо, здійснив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобілю із передньою лівою частиною тролейбуса «Дніпро Т203», інвентарний номер 1582, під керуванням водія ОСОБА_8 , який здійснював рух у зустрічній смузі для руху, перевозячи близько 40 пасажирів в салоні.
Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3-б) та 12.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
- п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
- п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
- п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої пасажиру автомобілю «ВАЗ 2101» ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у виді: сумісної тупої травми тіла - садно на передній поверхні правої гомілки посередині, садно на передній поверхні ділянки правого колінного суглобу, синці на передніх поверхнях гомілок у верхніх третинах, крововиливи у м`яких покривних тканинах гомілок та лобній ділянці м`яких покривних тканин голови, під м`яку мозкову оболонку тім`яних часток головного мозку, вільна кров у лівій плевральній порожнині, крововиливи у легені, переломи грудини та ребер праворуч і ліворуч.
Виявлена у потерпілої ОСОБА_7 сумісна тупа травма тіла відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя та, в даному випадку, призвела до смерті, яка настала від сумісної тупої травми тіла у вигляді саден та синців на кінцівках, крововиливів у м`які покривні тканини їх та голови, під м`яку мозкову оболонку головного мозку, переломів грудини та ребер, котра ускладнилася розвитком шоку.
Смерть потерпілої ОСОБА_7 настала 13.09.2022 близько 12 години 12 хвилин, тобто на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру тролейбусу ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у виді: закритого перелому внутрішньої кісточки лівого гомілковостопного суглобу з задовільним стоянням уламків, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Від потерпілої ОСОБА_9 , 1937 року народження, надійшла письмова заява, відповідно до якої вона просила розглянути обвинувальний акт без її участі, не заперечувала проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, зазначила про відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 , просила призначити останньому покарання, не пов`язане з його реальним відбуттям.
В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд, за згодою учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_9 завдано середньої тяжкості тілесне ушкодження та настала смерть потерпілої ОСОБА_7 , з якою обвинувачений ОСОБА_3 проживав разом без реєстрації шлюбу.
Обвинувачений ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України не судимий, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно.
Приймаючи до уваги обставини вчинення ОСОБА_3 необережного тяжкого злочину, дані про його особу та наявність обставини, що пом`якшує йому покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки внаслідок вчинення тяжкого злочину потерпіла ОСОБА_7 померла.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення з необережності, враховуючи, приймаючи до уваги думку потерпілої ОСОБА_5 , яка просила суд не позбавляти ОСОБА_3 свободи, враховуючи, що обвинуваченому призначається основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, зважаючи на відомості про особу обвинуваченого, який характеризується виключно позитивно, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без реального відбування основного покарання у виді позбавлення волі із встановленням обвинуваченому на підставі ст. 75 КК України іспитового строку, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України.
Таким чином, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та з позбавленням права керувати транспортними засобами, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України.
Питання про скасування арешту майна суд вирішує у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 371-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, на загальну суму 3020 (три тисячі двадцять) гривень 48 (сорок вісім) копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15.09.2022, на тролейбус «Дніпро Т203», інвентарний номер 1582, який належить КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15.09.2022, на автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 , - скасувати.

Речові докази:

- тролейбус «Дніпро Т203» інв.номер 1582 повернути КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР;

- автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути ОСОБА_3 ;

- 2 електронні носії інформації (DVD-R) «HAVIT» DVD-R 16х 4.7 gb/120min із відео файлами, на яких зафіксований механізм ДТП, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1