Справа № 442/2936/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/854/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 серпня 2022 року про відмову у задоволенні умовно-дострокового звільнення останнього,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою відмовлено засудженому ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу,у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього положення ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини справи та відомості про його особу, не зазначено жодних причини, чому він не довів своє виправлення, вважає, що це порушення вимог ст. 370 КК України.

Звертає увагу на те, що суд повинен ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчинення злочину, до праці та навчання, додержання ним вимог режиму, про що зазначено у ст. 9 КВК України.

Як зазначає апелянт, є достатньо доказів того, що він став на шлях виправлення і довів це, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 проти задоволення апеляційних вимог заперечила, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно з ч. 3 ст. 81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Поряд з тим, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання вказаних вище вимог закону дотримано в повній мірі.

Згідно з наявною у матеріалах справи характеристикою, засуджений ОСОБА_6 у місцях попереднього ув`язнення та місцях позбавлення волі перебуває з 27 квітня 2017 року. Під час перебування у ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» характеризувався посередньо: порушення режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався. З 23 травня 2017 року відбуває покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)». За час відбування покарання допустив порушення режимних вимог, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Вказане порушення виразилось у вживанні спиртного. Адміністрацією установи два рази заохочувався. Засуджений ініціативи щодо працевлаштування на виробництві установи не проявляє; не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин персоналом; участі в організації та проведенні виховних заходів, які проводяться в установі, передбачених ст. 123 КВК України, не бере; відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми духовного виховного впливу «Духовне відродження». Прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок, навчався у центрі при ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» та здобув професію «верстатник широкого профілю»; бере участь у роботі самодіяльних організацій засуджених відділення як член виробничої секції. Згідно з протоколом від 25 квітня 2019 року комісією ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» засудженому ОСОБА_6 застосовано ст. 101 КВК України та постановою начальника установи переведено у дільницю соціальної реабілітації. 25 серпня 2020 року за вчинене злісне порушення режиму відбування покарання переведений з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ре соціалізації.

Дослідивши матеріали, що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до останнього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, адже до нього протягом усього часу відбування покарання заохочення застосовано лише двічі 29 грудня 2018 року та 30 вересня 2019 року. Крім цього, до ОСОБА_6 за вживання спиртного 6 серпня 2020 року застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани; за вчинене злісне порушення режиму відбування покарання засудженого 25 серпня 2020 року переведено з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації.

Водночас, ОСОБА_6 участь у заходах виховного впливу не бере, ініціативи щодо працевлаштування на виробництві установи не проявляє.

На думку колегії суддів, участь ОСОБА_6 у заходах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та у роботі самодіяльних організацій засуджених, свідчить про те, що поведінка засудженого зазнає позитивних змін, однак на даний час підстави стверджувати, що останній дійсно став на шлях виправлення та довів даний факт, відсутні.

Наведені апелянтом в апеляційній скарзі обставини та дані колегія суддів не вбачає підставою для скасування оскаржуваної ухвали та застосування умовно-дострокового звільнення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вірного висновку про недоведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому суд належним чином мотивував прийняте рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 серпня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4