УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 120 211 000 100 022 28 від 18.09.2021 за ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення у кримінальному провадженні № 120 211 000 100 022 28 від 18.09.2021 арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 та учасники організованої групи, до складу якої увійшли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вчинили низку злочинів, направлених на заволодіння шляхом обману об`єктами нерухомого майна.

Так, ОСОБА_7 у складі організованої групи діяв як виконавець під час готування та вчинення злочинів, згідно відведеної йому функції, здійснював пошук об`єкта протиправних дій, використовував завідомо підроблені документи для державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, залучав до вчинення окремих злочинів інших осіб.

ОСОБА_7 28.11.2022 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до клопотання підставою для накладення арешту на майно підозрюваного є забезпечення виконання передбаченого покарання за ч. 4 ст. 190 КК у виді конфіскації майна.

Встановлено, що у приватній власності ОСОБА_7 перебуває квартира АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим, слідчий просив накласти на вказану квартиру арешт з метою забезпечення виконання вироку у майбутньому, розгляд клопотання здійснити без повідомлення власника майна.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими стороною обвинувачення матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність у діях ОСОБА_7 ознак інкримінованих йому злочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також конфіскації майна як виду покарання.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

У силу санкції ч. 4 ст. 190 КК, за якою ОСОБА_7 оголошено підозру, суд у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, може застосувати покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, ч.10, 11 ст. 170 КПК визначено, що арешт накладається, зокрема, на рухоме та нерухоме майно з метою заборони або обмеження користування та розпорядження ним у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що його незастосування призведе до втрати, зникнення, псування або передачі такого майна.

Матеріалами клопотання доведено, що ОСОБА_7 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Отже, вказане нерухоме майно, що належить підозрюваному, може підлягати конфіскації у разі застосування судом цього виду покарання, що свідчить про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 211 000 100 022 28 від 18.09.2021 за ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України арешт на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , із забороною відчужувати та розпоряджатися вказаним майном, проведення щодо нього будь-яких реєстраційних дій, без заборони використання цього житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9