У Х В А Л А

іменем України

Справа №377/56/23

Провадження №5/377/1/23

09 лютого 2023 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , яка приймає участь в режимі відеоконференцзв`язку, за відсутності заявника, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі клопотання ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_4 звернулась до Славутицького міського суду Київської області з клопотанням про скасування арешту нерухомого майна, в якому вона просить скасувати арешт, накладений на частнину майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на виконання Вироку Славутицького міського суду Київської області від 17.01.2000 року, та за виконавчим листом № 1-806 від 30.01.2012 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва, про конфіскацію у засудженого ОСОБА_5 на користь держави по виконавчому провадженню №31125408, 10.02.2012 ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві, №687/20, реєстраційний номер запису про обтяження 12172503, дата та час державної реєстрації обтяження 16.02.2012 10:03:29 за № 12172503, індексний номер РПВН 21239606 від 30.11.2007, номер запису: 432 в книзі: 268П-423.

Заява обгрунтована тим, що її син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер у віці 38 років ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 24 виданого Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 13.02.2018 року. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка не може бути в законний спосіб оформлена за спадкоємцями, оскільки за Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта існує заборона.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 підтримала подане клопотання про скасування арешту нерухомого майна, проте суду повідомила що в неї відсутня достовірна інформація, чи дійсно за вироком Славутицького міського суду накладено арешт на майно.

Судом встановлено, що в провадженні Славутицького міського суду перебувала кримінальна справа №1-4/2000 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину за ч.3 ст.140 КК України (1960р.)

05.12.1999 року ст.слідчий СО Славутицького ГО ГУ МВД України в Київській області Протоколом накладення арешту на майно наклав арешт на гроші у сумі 32 гривні 30 копійок (т.1, а.с.55).

При цьому ст. слідчим СО Славутицького ГО ГУ МВД України в Київській області 05.12.1999 року було складено Протокол про відсутність майна, яке підлягало опису, оскільки стаття по якій обвинувачувався ОСОБА_5 , передбачала конфіскацію майна (т.1, а.с.58).

Вироком Славутицького міського суду від 17.01.2000 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.140 КК України, та засуджений до трьох роківа позбавлення волі з конфіскацією частини майна яке належало йому на праві особистої власності в дохід держави (т.1, а.с.110-114).

Ухвалою судової колегії Київського обласного суду від 01.03.2000 року вирок Славутицького міського суду від 17.01.2000 року відносно ОСОБА_5 залишено без змін (т.1, а.с.126-131).

19.05.2000 року Постановою державного виконавця Славутицького відділу Державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції, по виконавчому листу №1-82 від 17.01.2000 року провадження було закінчено, оскільки з ОСОБА_5 , стягнуто 32 гривні 30 копійок на користь ОСОБА_6 ( т.1., а.с.143).

31.05.2000 року до Славутицького міського суду з Державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції Київської області повернуто виконавчий лист №1-82 від 17.01.2000 року про конфіскацію 1/2 майна на користь держави, разом із Постановою про закінчення виконавчого провадження від 05.04.2000 року та Акту про неможливість стягнення від 04.04.2000 року, оскільки майно яке має боржник ОСОБА_5 , на праві приватної власності відсутнє, тому постановлено виконавче провадження №1-82 від 17.01.2000 року за вироком Славутицького міського суду про конфіскацію майна 1/2 частини провадженням закінчити ( т.1, а.с. 148-152).

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає враховуючи наступне.

Проаналізувавши матеріали які надані представником заявниці вбачається, що відповідно до інформації Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві від 05.10.2022 року №115054, за виконавчим листом №1-806 від 30.01.2012 року виданого Оболонським районним судом м. Києва про конфіскацію у засудженого ОСОБА_5 на користь держави майна було відкрито виконавче провадження ВП №31125408 за постановою державного виконавця від 10.02.2012 року.

17.06.2013 року керуючись п.10 ч.1 ст.49 Закону державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (направлено ВД за належністю).

Згідно ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів справи виконавчий лист № 1-806 від 30.01.2012 року видано Оболонським районним судом м. Києва, тобто арешт на майно та конфіскацію у засудженого ОСОБА_5 накладено Оболонським районним судом м. Києва.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя, суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

З аналізу кримінальної справи вбачаєься, що арешт на майно ОСОБА_5 , не накладався Славутицьким міським судом, і тому підстав для скасування арешту з нерухомого майна відповідно до клопотання у Славутицького міського суду немає, за таких обставин дане клопотання не підлягає задоволенню

Керуючись ст.170-174, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , про скасування арешту майна за вироком Славутицького міського суду від від 17.01.2000 року по справі № 1-4/2000 року - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала підписана 09.02.2023 року.

Суддя ОСОБА_1