Справа №704/338/19
провадження № 1-кп/694/39/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2022 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000002 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білашки, Звенигородського району, Черкаської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

за скоєння суспільно-небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю:

особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6 ,

законного представника особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , маючи хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної в період активного розвитку процесу з актуальною психотичною - галюцинаторно-маячною симптоматикою, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, як на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час, 01 січня 2019 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи та бажаючи настання наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів фізично покарати ОСОБА_8 за неповернення грошового боргу, наніс ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 4-5 ударів руками в область тулубу, а саме в область нирок та селезінки, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження потерпілому відповідно до висновку експерта №05-7-02/003 від 22 березня 2019 року у вигляді закритої тупої травми органів черевної порожнини та заочеревинного простору: розриву лівої нирки та селезінки з заочеревинною гематомою та гемоперітонеумом, (накопичення крові в черевній порожнині), що в своєму перебігу ускладнилось геморагічним шоком які носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, від яких в ніч на 02 січня 2019 року в АДРЕСА_1 , настала смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Дії ОСОБА_5 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що причинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати відносно ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , однак вважав,

що буде достатньо застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_7 підтримали позицію адвоката та також не заперечували проти застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, був повідомлений належним чином, сторони провадження не заперечували проти розгляду клопотання щодо застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру без його участі.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що 1 січня 2019 року він пішов до потерпілого з метою отримання суми, яку останній брав в борг, проте вказана сума повернута потерпілим не була. В подальшому вони з ним поїхали до ОСОБА_5 додому. Внаслідок виниклого конфлікту через неповернення коштів наносив потерпілому удари по обличчю, куди ще наносив удари - не пам`ятає. Перебув у той момент у стані алкогольного сп`яніння.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_9 зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_5 і 01.012019 під вечір він прийшов додому разом з товаришем та ОСОБА_8 і попросив винести йому щось поїсти. В будинок вони не заходили, перебували тривалий час на подвір`ї, що робили - їй невідомо, оскільки вона перебувала з дитиною в будинку.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_10 пояснив, що 01.01.2019 він підвозив ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ще одного хлопця на ім`я ОСОБА_11 додому до ОСОБА_5 . Чув між ОСОБА_5 і ОСОБА_8 розмову, що останній винен ОСОБА_5 грошові кошти.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_12 пояснив, що він прийшов до ОСОБА_8 у гості, незабаром прийшов ОСОБА_5 і витяг ОСОБА_8 з будинку на двір з вимогами про повернення грошей. Через певний час свідок підвіз їх до кладовища. Більше нічого йому невідомо.

Також судом в ході розгяду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 були досліджені наступні письмові докази, які підтверджують причетність останнього до вчинення суспільно-небезпечних діянь.

Так, причетність ОСОБА_5 до вчиненого суспільно-небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КК України та мало місце 01.01.2019 підтверджується зібраними по провадженню письмовими доказами, а саме:

даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000002 від 02.01.2019, відповідно до якого 02.01.2019 внесено відомості про те, що надійшло повідомлення від сільського голови АДРЕСА_1 про те, що 02.01.2019 в АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

рапорту про вчинення злочину від 02.01.2019, з якого вбачається в АДРЕСА_1 виявлено невпізнаний труп;

даними протоколу огляду місця події від 02.01.2019 згідно якого оглянуто місце виявлення трупа ОСОБА_8 в АДРЕСА_1;

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.01.2019 з якого вбачається з свідчень свідка ОСОБА_13 місце та механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ОСОБА_5 ;

даними протоколу огляду місця події від 04.01.2019 згідно якого оглянуте домоволодіння ОСОБА_5 ;

даними висновку експерта №05-7-02/003 від 22.03.2019 згідно якого встановлені наявні тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_8 , отримані внаслідок дії твердих тупих предметів і їх отримання від ударів руками не виключається. Від падіння з положення сидячи або стоячи їх отримання виключається.

Згідно з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, яке складене старшим слідчим Тальнівського відділу поліції Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області майором поліції ОСОБА_14 та погоджене начальником

Тальнівського відділу Звенигородської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_15 , причетність ОСОБА_5 у скоєнні суспільно-небезпечного діяння підтверджується доказами, але згідно висновку судово-психіатричного експерта №42 від 06.02.2019 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час він виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну в період активного розвитку процесу з актуальною психотичною - галюцинаторно - маячною симптоматикою, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, як на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та у судовому засіданні.

Так, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 42 від 06.02.2019 з якого вбачається, що на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час, підозрюваний ОСОБА_5 виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну в період активного розвитку процесу з актуальною психотичною - галюцинаторно - маячною симптоматикою, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, як на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та у судовому засіданні. З огляду на виявлені при теперішній експертизі особливості психопатологічної симптоматики під експертного, зокрема наявність психопатоподібних форм поведінки, актуальних, афективно забарвлених маячних ідей впливу та переслідування, з урахуванням виражених структурно - логічних розладів мислення з грубими порушеннями критичних і прогностичних функцій, враховуючи особливості інкримінованих йому дій - комісія вважає, що ОСОБА_5 виявляє клінічні ознаки активного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим типом нагляду.

Разом з тим після вчинення інкримінованого ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, останній неодноразово проходив стаціонарне лікування та реабілітаційні заходи пов`язані з психіатричною допомогою, про що маються відповідні медичні довідки в матеріалах справи (т.2 а.с. 65, т.2 а.с. 68, т.2 а.с.69)

Крім того в судовому засіданні був допитаний судово-психіатричний експерт ОСОБА_16 , який в т.ч. приймав участь у складанні вищевказаного висновку. Опитавши в судовому засіданні ОСОБА_5 , ознайомивши з отриманим ним лікуванням, зазначив, що рівень суспільної небезпеки останнього значно зменшився, внаслідок отримуваного ним систематичного лікування та змін в особистому житті. Наслідком цього можлива зміна типу нагляду при наданні психіатричної допомоги, оскільки лікування в умовах суворого нагляду може призвести до погіршення стану ОСОБА_5 .

Судом була призначена додаткова судово-психіатрична експертиза.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 31 від 29.09.2022, який був складений за результатами проведення експертизи на підставі ухвали Звенигородського районного суду від 08.09.2022 станом на момент проведення додаткової судово-психіатричної експертизи, тобто на 29.09.2022, за період, що минув, з часу проведення первинної судово-психіатричної експертизи по даній справі, в психічному стані ОСОБА_5 спостерігається стійка позитивна динаміка покращення стану як наслідок проведеного кількамісячного стаціонарного психіатричного лікування та переважно як наслідок ретельного прийому протирецедивного нейролептичного лікування в амбулаторних умовах. Під впливом вказаного лікування відбулась поступова редукція психотичних, галюцинаторно-маячних переживань. На момент проведення додаткової судово-психіатричної експертизи 29.09.2022 ОСОБА_5 продовжує виявляти ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з епізодичним перебігом, перенесеним вказаним психотичним епізодом у 2019 році з проявами помірно-вираженого шизофренічного ефекту особистості в стані медикаментозно-залежної часткової ремісії, що на теперішній час позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Вказане

дозволяє прийти до висновку, що за своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_5 виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Суд, заслухавши прокурора, який підтримав клопотання, захисника та законного представника особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, враховуючи, що всі вказані особи просили застосувати відносно ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру саме у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги, врахувавши висновок додаткової судово-психіатричної експертизи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази вважає, що є всі підстави застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру саме у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 93, ч. 1 ст. 94 КК України до такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, вид яких визначається залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Пункт п. 1"е" даної статті, передбачає законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг.

Стосовно утримання осіб, які мають психічні розлади (п. 1 "е" ст. 5 Конвенції) Суд зазначає, що "їх може бути позбавлено волі або з метою проведення медичного лікування, або у зв`язку з потребами, що вимагає суспільство, або у зв`язку з медичними та суспільними підставами разом...» основна причина, чому Конвенція дозволяє позбавити волі осіб, зазначених у п. 1 "е" ст. 5 Конвенції, полягає не тільки в тому, що вони можуть представляти небезпеку для суспільства, а ще й у тому, що їх власні інтереси можуть потребувати їх утримання (п.37. Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року, справа «Горшков проти України», заява №67531/01).

Тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е». У зв`язку з останнім Суд повторює, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. рішення від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (п. 99 Рішення Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року, справа «Анатолій Руденко проти України», заява №50264/08)

Згідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у суді встановлено, що дійсно мало місце вчинення суспільно-небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КК України; дане суспільно-небезпечне діяння вчинене саме ОСОБА_5 у стані неосудності, що підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи №42 від 06.02.2019 та висновком

судово-психіатричного експерта № 31 від 29.09.2022, виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов по матеріалам кримінального не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.284,369-372,376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білашки, Звенигородського району, Черкаської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше несудимого - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білашки, Звенигородського району, Черкаської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше несудимого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КК України в стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази відсутні.

На ухвалу можуть бути подані апеляційніскарги учасниками процесу до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення ухвали.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити прокурору та захиснику, законному представнику.

Повний текст ухвали виготовлено 12.12.2022 року.

Суддя ОСОБА_1