Справа № 405/1323/22
провадження № 1-кс/405/3198/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2022 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції ОСОБА_3 в Кіровоградській області у кримінальному провадженні №0000027 від 09.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України, про арешт майна,

встановив:

старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просить накласти арешт з позбавленням права користування та розпорядження на тимчасово вилучені речі та документи, які були вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
1) ноутбук чорного кольору «Lenovo G 505» s/n НОМЕР_1 із зарядним шнуром;
2) записник (блокнот) у темно-коричневій обкладинці з паперовими аркушами у клітинку.
Розгляд даного клопотання просив проводити, в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000027 від 09.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований як фізична особа-підприємець у Новоархангельській районній державній адміністрації Кіровоградської області 22.07.2015 номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про проведення державної реєстрації 2 001493. Місцезнаходження та місце здійснення господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (далі - ФОП), на момент вчинення кримінального правопорушення, відповідно до реєстраційних документів, визначено за адресою: Кіровоградська область, Новоархангельський район, село Вільшанка. З 22.07.2015 ФОП зареєстрований в ГУ ДПС у Кіровоградській області, Голованівському управлінні, Новоархангельському ДПІ (Новоархангельський р-н). ФОП присвоєно індивідуальний податковий номер платника НОМЕР_2 та як платник ПДВ зареєстрований не був. Одночасно, ФОП взято на облік як платника єдиного внеску 22.07.2015 за № 7418.
Згідно реєстраційних даних, видами основним видом господарської діяльності ФОП згідно КВЕД ДК 009:2010 (КВЕД-2005) було будівництво доріг і автострад (42.11).
Впродовж 2016-2020 років, ОСОБА_6 , будучи ФОП, тобто особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, платником єдиного податку на загальній системи оподаткування, не будучи зареєстрованим як платник податку на додану вартість, у відповідності до зареєстрованого виду господарського діяльності щодо будівництво доріг та автострад (42.11 за КВЕД) та маючи ліцензію на його здійснення, що видана у встановленому законом порядку Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, маючи та використовуючи для цілей здійснення господарської діяльності розрахункові рахунки, з метою отримання прибутку, здійснював законну господарську діяльність щодо проведення ремонту доріг, дорожнього покриття, покриття вулиць, асфальтування токів, улаштування зупинок тощо.
Отримуючи сукупний дохід від здійснення господарської діяльності, ФОП, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи особистий корисливий мотив та ціль особистого збагачення, з метою ухилення від сплати податку на додану вартість, порушуючи вимоги п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, а саме протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, податкову декларації з податку на додану вартість та додаток до неї у вигляді Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розмірі контрагентів (Д5) за грудень 2020, не подав, тим самим ухилявся від сплати податку на додану вартість.
У подальшому ФОП продовжив здійснювати діяльність, спрямовану на умисне ухилення від сплати податків, з частковим відображенням сум отриманих доходів у податкових деклараціях.
Таким чином, ОСОБА_6 , будучи фізичною особою-підприємцем, впродовж 2016-2020 років умисно ухилився від сплати податку на додану вартість на суму 4 172 296,96 грн., що підтверджується висновком № СЕ-19/112-22/2958-ЕК експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 22.07.2022.
08.08.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.
В ході досудового розслідування виникла необхідність в отриманні уточнюючої інформації відносно переходу ФОП « ОСОБА_6 » на загальну систему оподаткування згідно заяви №281 від 29.12.2016 із наданням завірених належним чином копій заяви про перехід на загальну систему оподаткування ФОП « ОСОБА_6 » із квитанціями №1, №2 про їх прийняття і зазначенням ІР-адреси, з якої надійшла вказана заява, показники обсягів доходів, які були вказані в податковій звітності вказаного суб`єкта господарювання в податкових деклараціях єдиного податку фізичної особи підприємця за 2016 рік, як такі, що вважаються перевищеними максимального порогу доходів передбачених для платника єдиного податку 3 групи.
У зв`язку з чим, 27.10.2022 процесуальним прокурором у кримінальному провадженні в порядку ст. 93 КПК України направлено запит до ГУ ДПС у Кіровоградській області відносно суб`єкта господарювання ФОП Чобаняна, щодо надання завірених належним чином копій документів та інформації:
07.11.2022 ГУ ДПС у Кіровоградській області надало відповідь на вказаний запит, у якому повідомляється, що запитувані документи можуть бути надані за процедурою їх отримання шляхом застосування заходу забезпечення кримінального провадження. У самому листі зазначено, що ФОП Чобанян у період з 01.04.2016 по 07.01.2017 перебував на спрощеній системі оподаткування згідно поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 29.01.2016 № 13. Згідно поданої заяви від 29.12.2016 № 281 про анулювання платником єдиного податку через перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходів ФОП ОСОБА_6 переведений на загальну систему оподаткування з 07.01.2017. За 2016 рік платником подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця та задекларовано суму доходу, що не перевищувала гранично допустиму для обраної групи єдиного податку. Відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 15.03.2017 за № 48 ФОП ОСОБА_6 переведено на спрощену систему оподаткування з 01.04.2017 (третя група єдиного податку ставка 5%).
Однак, відповідно до п. 1.4. ст. 298 Податкового кодексу України, суб`єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб`єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року. Перехід на спрощену систему оподаткування суб`єкта господарювання, зазначеного в абзаці першому цього підпункту, може бути здійснений за умови, якщо протягом календарного року, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, суб`єктом господарювання дотримано вимоги, встановлені в пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу. До поданої заяви додається розрахунок доходу за попередній календарний рік, який визначається з дотриманням вимог, встановлених цією главою.
Таким чином, надана інформація ГУ ДПС у Кіровоградській області щодо дій посадових осіб податкового органу суперечить вимогам вказаної вище правової норми під час прийняття рішення за заявами ОСОБА_6 про анулювання платником єдиного податку через перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходів, а потім застосування спрощеної системи оподаткування.
З показань свідка встановлено, зокрема, що
ОСОБА_6 у складанні та подачі податкової звітності надавала ОСОБА_5 .
Крім того, з показань свідка встановлено, зокрема, що до кола посадових обов`язків головного державного ревізора-інспектора адміністрування платників єдиного податку ОСОБА_5 входив розгляд заяв про перехід на загальну систему оподаткування та на спрощену систему оподаткування у період грудень 2016 року квітень 2017 року за посадою на той момент, і це вона мала приймати рішення з таких заяв.
З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду головного державного ревізора-інспектора адміністрування платників єдиного податку у період грудень 2016 року квітень 2017 року, за своїми посадовими обов`язками мала приймати рішення згідно поданої заяви від 29.12.2016 № 281 про анулювання платником єдиного податку через перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходів ФОП ОСОБА_6 . Враховуючи норму п. 1.4. ст. 298 Податкового кодексу України, заява ФОП ОСОБА_6 подана до контролюючого органу пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу, а саме 29.12.2016, тому не мала бути задоволена. Однак, згідно поданої заяви від 29.12.2016 № 281 про анулювання платником єдиного податку через перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходів ФОП ОСОБА_6 переведений на загальну систему оподаткування з 07.01.2017.
Таким чином, у діях ОСОБА_5 можуть вбачатися ознаки ряду кримінальних правопорушень, як у сфері службової діяльності під час виконання нею своїх посадових обов`язків, так і у формі співучасті у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 212 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_6 уже повідомлено про підозру.
Допитана в якості свідка ОСОБА_5 своє знайомство з ОСОБА_6 у вказаний період підтверджує, однак заперечує надання йому допомоги з бухгалтерських послуг. Однак, під час надання показань остання користується правом, визначеним ст. 18 КПК України, тому її показання слід сприймати критично та як форму захисту від кримінального переслідування.
02.12.2022 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2022 справа №405/1323/22, провадження №1-кс/405/2917/22 проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено наступні речі та документи:
1) ноутбук чорного кольору «Lenovo G 505» s/n НОМЕР_1 із зарядним шнуром,у якому виявлено теки та файли, зокрема: «чобанян артур», « ОСОБА_7 », «трудовий ЧОБАНЯН АСРІЯН», « ОСОБА_6 .сег», « ОСОБА_6 -КЕР.сег», та інші за період 2016-2021 рр., тобто документи в електронному вигляді;
2) записник (блокнот) у темно-коричневій обкладинці з паперовими аркушами у клітинку, на яких серед інших записів виявлено запис рукописного тексту, виконаний стійким барвником синього кольору: «Є тендер ОСОБА_8 (пароль до почти НОМЕР_3 q пароль на ІНФОРМАЦІЯ_3 .
02.12.2022 в приміщенні службового кабінету №204 СУ ГУНП в Кіровоградській області, за адресою: м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 1, було проведено огляд та визнано в якості речових доказіввищевказані речі та документи.
Слідчий в клопотанні вказав, що виявлені в ході обшуку електронні документи та рукописні записи можуть бути використані як докази причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення. У вказаних документах містяться відомості, що зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які будуть використані як доказ факту співучасті останньої у вчиненні кримінального правопорушення. Вказані обставини встановлюються під час кримінального провадження.
Прокурор у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Враховуючи положення частини 2 статті 172 КПК України, слідчий суддя вбачає підстави для розгляду клопотання про арешт майна за відсутності власника майна, оскільки це є необхідним для забезпечення арешту майна.
Оскільки, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України відсутність слідчого, прокурора не є перешкодою для розгляду клопотання, слідчий суддя визнав можливим розглянути клопотання за відсутності слідчого, прокурора на підставі наявних доказів.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів судового розгляду не здійснювалося.
Дослідивши матеріали клопотання та надавши оцінку доказам, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, (кримінальне провадження № 0000027 від 09.04.2021 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст.212 КК України) органом досудового розслідування даного кримінального правопорушення є ГУНП в Кіровоградській області.
В рамках вказаного кримінального провадження 02.12.2022 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2022 справа №405/1323/22, провадження №1-кс/405/2917/22 проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено наступні речі та документи: ноутбук чорного кольору «Lenovo G 505» s/n НОМЕР_1 із зарядним шнуром, у якому виявлено теки та файли, зокрема: «чобанян артур», « ОСОБА_7 », «трудовий ЧОБАНЯН АСРІЯН», « ОСОБА_6 .сег», « ОСОБА_6 -КЕР.сег», та інші за період 2016-2021 рр., тобто документи в електронному вигляді; записник (блокнот) у темно-коричневій обкладинці з паперовими аркушами у клітинку, на яких серед інших записів виявлено запис рукописного тексту, виконаний стійким барвником синього кольору: «Є тендер ОСОБА_8 (пароль до почти НОМЕР_3 q пароль на ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний протокол (а.к.11-22).
Слідчим дане клопотання до Ленінського районного суду м. Кіровограда направлено 03.12.2022 за допомогою поштового зв`язку «Укрпошта», відправлення №5710, а тому строк звернення до суду, передбачений ч.5 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна не порушено (а.к. 33).
Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним (ч.3 ст.41 Конституції України).
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Частиною 7 статті 236 КПК України передбачено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч.1,2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст. 168 КПК України).
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий судя відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим доведено, що ноутбук чорного кольору «Lenovo G 505» s/n НОМЕР_1 із зарядним шнуром; записник (блокнот) у темно-коричневій обкладинці з паперовими аркушами у клітинку об`єктивно могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення ( п.1 ч.2 ст.170 КПК України) та можуть містити відомості про факти чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.
Постановою слідчого від 02.12.2022 ноутбук чорного кольору «Lenovo G 505» s/n 404 VAWGB110127 із зарядним шнуром та записник (блокнот) у темно-коричневій обкладинці з паперовими аркушами у клітинку визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні (а.к. 29), а тому у даному випадку арешт накладається у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.
На даний час проводяться процесуальні дії, спрямовані на збирання доказів, які можуть підтвердити факт вчинення кримінального правопорушення або його спростувати.
Крім того, постановою слідчого від 02.12.2022 призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу (а.к. 30).
Під час ухвалення рішення враховується також, практика Європейського суду з прав людини, згідно якої для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.
Матеріали клопотання слідчого свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
Таким чином, за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі та відчуження.
Слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Керуючись ст.ст.236, 167, 168, 170-173, 309, 369-372 КПК України,

постановив :

клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000027 від 09.04.2021 на тимчасово вилучені речі та документи, які були вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
1) ноутбук чорного кольору «Lenovo G 505» s/n НОМЕР_1 із зарядним шнуром;
2) записник (блокнот) у темно-коричневій обкладинці з паперовими аркушами у клітинку.
Заборонити розпоряджатися та користуватися вищевказаним майном.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9 ОСОБА_1