Номер провадження: 11-кп/813/316/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000457, внесеному до ЄРДР 18.08.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.09.2017 року Київським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 31.10.2018 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси скасоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, направлений для відбування покарання; 25.09.2019 року звільнений на підставі ухвали Любашівського районного суду Одеської області від 17.09.2019 року умовно- достроково на не відбутий строк 2 місяці 13 днів;

- 03.08.2020 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до оскаржуваного вироку, вироком Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2020 року, який набрав чинності 03.09.2020 року, ОСОБА_7 визнано винним за ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн.

09.09.2020 року ОСОБА_7 взято на облік в Київському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області та йому направлено повідомлення про необхідність сплатити штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривен у місячний строк після набрання вироком законної сили.

Заступником начальника Київського РВ ФДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_10 . 05.08.2021 року ОСОБА_7 ознайомлено з вироком Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2020 року та роз`яснено порядок виконання рішення суду

Проте, ОСОБА_7 , в порушенні вимог ч. 1 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України, після набрання вироком суду законної сили, штраф у місячний строк не сплатив та не повідомив кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд першої інстанції при призначені покарання залишив поза увагою, що у обвинуваченого наявне невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2020 року у виді штрафу у розмірі 850 гривень, тобто не застосував положення ч. 1 ст. 71 КК України

На підставі викладеного прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 389 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднати покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2020 року, яке виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки судовий розгляд судом першої інстанції був проведений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Також правильність призначення ОСОБА_7 покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389 КК України, прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється, і в цій частині, на переконання колегії суддів, судом були дотримані вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки вид і міру покарання обвинуваченому призначено з урахуванням суспільної небезпеки і характеру вчиненого кримінального правопорушення, тяжкості скоєного, щирого каяття в скоєному, що визнано обставиною, яка пом`якшує покарання, та відсутність обтяжуючих обставин.

Висновок суду про те, що за вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_11 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, на думку апеляційного суду, є достатньо мотивований у вироку та ніким під сумнів не ставиться.

Що ж стосується вимог апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальністю, у зв`язку із незастосування закону, який підлягає застосуванню, для призначення остаточно покарання ОСОБА_12 , апеляційний суд вважає їх обґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно з положеннями ст. 65 КК суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Водночас за умови, що невідбута частина покарання за попереднім вироком є основним покаранням у виді штрафу, кримінально-правова норма, передбачена ч. 1 ст. 71 КК, конкретизується нормою, визначеною у ч. 3 ст. 72 цього Кодексу. Відповідно ж до ч. 3 ст. 72 КК основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 р. у справі № 243/2528/19 положення ч. 3 ст. 72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до вчинення кримінального правопорушення у даній справі, вироком Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2020 року, який набрав чинності 03.09.2020 року, ОСОБА_13 було визнано винним за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що дійсно, на час ухвалення оскаржуваного вироку, судом було неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, оскільки за наявності двох обов`язкових умов для застосування, закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків, а саме: вчинення нового кримінального правопорушення, ОСОБА_14 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком; наявності невідбутого покарання за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком, судом призначено покарання без застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок частково та ухвалити новий вирок.

Згідно п. 4 ч. 1, ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 24, 370, 372, 376, 404, 405, 407,409,413,420,421 532, 615 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000457, внесеному до ЄРДР 18.08.2021 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за ч. 1 ст. 389 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднати до призначеного покарання за цим вироком невідбуте покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, яке призначене вироком Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2020 року, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим у той самий строк з дня отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати його в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_15 ОСОБА_3 ОСОБА_4