У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000050 за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Болнісі, республіка Грузія, мешкає в АДРЕСА_1 раніше судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332-2 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332-2 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просив вирок скасувати в частині призначеного ОСОБА_9 покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати засудженим за ч. 1 ст. 332-2 КК України до 3 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , зазначав, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На думку прокурора, суд не обґрунтував висновків стосовно можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням зважаючи на те, що ОСОБА_10 раніше судимий, проте належних висновків не зробив та не утримався від вчинення нового кримінального правопорушення.

Крім цього, суд не прийняв до уваги тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, в тому числі проти власності, до нього застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.

За наведеного, прокурор вважав, що рішення суду про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання є невмотивованим, безпідставним та неправильним, таким, що не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, визначених ст. ст. 50, 65 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

На підставі подання управління стратегічних розслідувань ГУНП в Миколаївській області № 7/19-2019 від 08.01.2019 р. управлінням Державної міграційної служби України в Миколаївській області 09.01.2019 р. прийнято рішення № 127 «Про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства» відносно громадянина Грузії ОСОБА_8 , з яким того ж дня останній ознайомлений під підпис. Вказаним рішенням останнього зобов`язано покинути територію України у термін до 16.01.2019 р. та заборонено в`їзд на територію України до 09.01.2022 р.

Після цього ОСОБА_10 11.01.2019 р. добровільно прибув до міжнародного пункту пропуску для повітряного сполучення «Одеса» та авіарейсом THY468 «Одеса-Стамбул» виїхав до республіки Туреччина.

22.01.2019 р. незважаючи на обізнаність, усвідомлюючи про заборону в`їзду на територію України, згідно рішення управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області № 127 «Про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства» від 09.01.2019 р., нехтуючи цією забороною державного органу України, ОСОБА_10 , маючи при собі закордонний паспорт з відміткою про заборону в`їзду в Україну до 09.01.2022 р. прибув у міжнародний пункт пропуску для повітряного сполучення «Одеса» авіарейсом ОНY288 «Стамбул-Одеса» та подав документи для проходження паспортного контролю.

Під час проходження паспортного контролю, за наявності заборони на в`їзд на територію України громадянину Грузії ОСОБА_9 , того ж дня, співробітниками охорони державного кордону Південного регіонального управління відмовлено в перетині Державного кордону України, про що складено рішення від 22.01.2019 р., повторно в закордонний паспорт поставлено штамп № НОМЕР_1 про заборону в`їзду на територію України до 09.01.2022 р., та повернуто до республіки Туреччина.

Незважаючи на заборону в`їзду на територію України, а також на наявність двох відповідних штампів в закордонному паспорті, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на перетинання Державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон України, в порушення встановленого порядку перетинання державного кордону України.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне перетинання Державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон України, в порушення встановленого порядку перетинання державного кордону України (точного часу, дати, способу, місця досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_10 з республіки Туреччина прибув до республіки Молдова, де на маршрутному таксі доїхав до найближчого населеного пункту (назву населеного пункту, його місце розташування досудовим розслідуванням не встановлено).

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне перетинання державного кордону України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України, будучи особою, якій відомо про заборону в`їзду на територію України, ОСОБА_10 у нічний час доби (більш точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, пішки через лісову посадку (місцезнаходження лісової посадки досудовим розслідуванням не встановлено) із республіки Молдова перетнув Державний кордон України, тим самим незаконно опинився на території України.

Перебуваючи на території України без відповідних дозволів компетентних органів (точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_10 на маршрутному таксі приїхав до м. Миколаєва Миколаївської області, де проживав по АДРЕСА_1 , поки його не було виявлено 20.01.2021 р. слідчим під час проведення санкціонованого судом обшуку.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 332-2 КК України, як незаконне перетинання державного кордону України особою, якій заборонено в`їзд на територію України, поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану керівником Миколаївської обласної прокуратури відмову від апеляційної скарги, з проханням закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Положеннями ч. 2 ст. 403 КПК України передбачено - якщо вирок суду першої інстанції не був оскаржений іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

09.02.2023 р. на адресу Миколаївського апеляційного суду від керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_11 надійшов лист в якому останній відмовився від апеляційної скарги заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2021 року, відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332-2 КК України.

Враховуючи, що вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2021 року не оскаржений іншими особами, апеляційне провадження підлягає закриттю у зв`язку з відмовою прокурора від апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 403, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2021 року, відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332-2 КК України закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ ______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3