Єдиний унікальний № 502/1876/17
Провадження № 1-кп/946/78/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

09 березня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за №0000283, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кілія Одеської області (далі - м. Кілія), громадянина України, працюючого за наймом, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

31.07.2002 Кілійським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК), ст. 42 Кримінального кодексу України 1960 р. до позбавлення волі на строк три роки, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК з випробуванням строком на два роки;

10.09.2003 Кілійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК до позбавлення волі на строк три роки один місяць;

27.10.2006 Нижньосірогозьким районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 289 КК до позбавлення волі на строк п`ять років, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК з випробуванням строком на два роки;

22.10.2007 Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ст.ст. 70, 71 КК до позбавлення волі на строк вісім років, звільнений 24.07.2015 за відбуттям строку покарання;

26.02.2018 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК до позбавлення волі на строк чотири роки;

12.12.2018 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК до позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, звільнений 14.05.2022 за відбуттям строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі - КК),

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кілія, громадянина України, працюючого за наймом, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ,

сторона захисту: обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисниці ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_8 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.24.03.2016 у невстановлений час та у невстановленому місці, ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, та ОСОБА_4 вступили між собою у кримінально протиправну змову, спрямовану на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 .

Для цього, 24.03.2016 о 21.30 ОСОБА_3 спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_4 , перебуваючи вдвох у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння майном потерпілої шляхом нападу, пошкодивши паркан проникли до домоволодіння АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_8 .

Далі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою протиправного проникнення до житла потерпілої ОСОБА_8 підійшли до вхідних дверей будинку, де ОСОБА_3 скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_8 особисто його знає почав гучно стукати у вхідні двері.

ОСОБА_8 , перебуваючи в будинку разом з малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , впевнившись, що у двері стукає її сусід ОСОБА_3 , не передбачаючи негативних наслідків для себе, відчинила вхідні двері, після чого ОСОБА_3 з метою подолання опору потерпілої раптово наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в область голови, від якого остання впала на підлогу веранди, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протиправно проникли до будинку, де ОСОБА_3 почав душити та одночасно наніс два удари долонею правої руки в область обличчя ОСОБА_8 , яка в цей час лежала на підлозі веранди, тримаючи ногами двері в кімнату, та кричала малолітньому ОСОБА_9 , щоб той подзвонив її старшому сину - ОСОБА_10 .

У цей час ОСОБА_4 з метою запобігання повідомлення малолітнім ОСОБА_9 про кримінальне правопорушення, що ними з ОСОБА_3 вчиняється, іншим особам, які б могли завадити їм, відкинувши ноги потерпілої ОСОБА_8 та відчинивши двері, проник до кімнати будинку, де відібрав у малолітнього ОСОБА_9 мобільний телефон, що належить потерпілій ОСОБА_8 , та поклав його на музичну колонку.

Після цього, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , взявши під руки потерпілу ОСОБА_8 , затягли її з веранди в одну з кімнат будинку, де ОСОБА_4 спостерігав за обстановкою, а ОСОБА_3 наніс ОСОБА_8 декілька (не менше двох) ударів по голові та іншим частинам тіла та почав вимагати від останньої гроші та золоті вироби, на що ОСОБА_8 передала ОСОБА_3 гроші в сумі 1 250 грн, золоту каблучку вартістю 5 200 грн та золоту сережку вартістю 3 900 грн, а всього майна на загальну суму 10 350 грн, а ОСОБА_3 передав їх ОСОБА_4 , який поклав їх собі до кишені.

Далі, ОСОБА_3 схопив зі столу кухонний ніж та почав розмахувати ним перед обличчям та шиєю ОСОБА_8 , погрожуючи вбивством, та продовжив вимагати у неї цінності. У цей час до будинку зайшов старший син потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , - який затримав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Внаслідок вказаних дій потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу правої щоки, двох крововиливів ліктьової поверхні правого передпліччя, обширного крововиливу та набряк м`яких тканин тильної поверхні правого зап`ястя, правої кісті та основних фаланг пальців правої кісті, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

2.Своїми діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 187 КК, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, а обвинувачений ОСОБА_3 , крім того, особою, яка раніше вчинила розбій.

Формулювання статті (частини статті) КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнаються обвинувачені

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 187. Розбій

1. Напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), -

…

2. Розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм, -

…

3. Розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, -

карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Обставини вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг та порядок дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення визнав повністю, погодившись з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, та пояснив, що 24.03.2016 він перебував вдома у ОСОБА_4 в м. Кілія, де вони вдвох вживали спиртні напої, аж раптом вирішили піти продовжити випивати до його сусідки ОСОБА_8 , з якою він перебував у дружніх стосунках. Сусідка проживала через город від його будинку, а також він добре був знайомий із її чоловіком. Коли вони підійшли до будинку ОСОБА_8 , він постукав у двері, на що остання, побачивши його, одразу відкрила їх та повідомила, що її чоловіка ОСОБА_11 немає вдома, оскільки він поїхав до м.Одеса, а вона вдома з малолітнім сином. Тоді ж він сказав, що вони прийшли до неї посидіти, після чого всі разом пройшли до зали, де сиділи за столом та почали випивати. Трохи згодом між ними виник конфлікт, на ґрунті чого він точно не пам`ятає, ОСОБА_8 почала сваритися та виганяти їх з ОСОБА_4 з будинку, розмахуючи якимсь шнуром, а він, у свою чергу, почав наносити їй удари по тілу. Коли вони з ОСОБА_4 йшли в гості до ОСОБА_8 , у них не було наміру заволодівати майном останньої, він виник у нього саме під час конфлікту з потерпілою та про це він ОСОБА_4 не попереджав. Він пояснив, що не пам`ятає, чи погрожував він ОСОБА_8 ножем та як саме він заволодів її майном, зазначивши при цьому, що він дійсно вимагав її майно, а також те, що ОСОБА_4 у той момент лише стояв поруч та жодних дій відносно ОСОБА_8 не вчиняв. Після того як він заволодів майном потерпілої, з`явився її син - ОСОБА_10 , - який наніс їм з ОСОБА_4 по одному удару та викликав поліцію.

6.Обвинувачений ОСОБА_4 вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення визнав частково, не погодившись з кримінально-правовою кваліфікацією його дій, а також з деякими обставинами, викладеними в обвинувальному акті, та зазначив, що він 24.03.2016, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , вживав спиртні напої разом з ОСОБА_3 . Трохи посидівши, ОСОБА_3 щось не сподобалось, та останній запропонував піти до його сусідки ОСОБА_8 аби продовжити випивати у неї, на що він погодився, та вони вдвох пішли до ОСОБА_8 . Підійшовши до її будинку близько 21:00 год., ОСОБА_3 постукав у двері, а ОСОБА_8 , побачивши його у вікно, відразу відчинила їм, після чого ОСОБА_3 зайшов у будинок, а він лишився чекати на вулиці. ОСОБА_3 зайшов у прихожу, вони з ОСОБА_8 недовго поговорили, між ними виникла сварка, ОСОБА_8 побігла до кімнати, а ОСОБА_3 направився слідом за нею. Коли він почув крики, одразу вирішив зайти до будинку, де побачив як у кімнаті на дивані сиділа ОСОБА_8 , а ОСОБА_3 стояв порчу з нею та вимагав у потерпілої гроші та золото, на що вона попросила аби її син приніс гаманець, звідки вона дістала гроші та передала ОСОБА_3 , який, у свою чергу, передав гроші йому, та він поклав їх у кишеню. На той момент він ( ОСОБА_4 ) стояв у проході, аж раптом відчув удар по голові та впав, а коли прийшов до тями, на місці вже були працівники поліції. Крім грошей з гаманця, син потерпілої ОСОБА_8 приносив свою шкатулку з грошима та пропонував її забрати, однак він не взяв грошей у хлопця. При цьому він зазначив, що не бачив ані моменту як ОСОБА_3 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8 , ані видимих тілесних ушкоджень на тілі останньої. Він пояснив, що наміру на заволодіння майном потерпілої шляхом нападу в них з ОСОБА_3 не було, вони лише йшли до ОСОБА_8 з однією метою, а саме посидіти та трохи випити. Крім того, ОСОБА_3 був знайомий як із самою ОСОБА_8 , так і з членами її родини, тому жодних поганих намірів у них не було. Жодних дій відносно ОСОБА_8 він не вчиняв, дії ОСОБА_3 засуджує, однак на той момент не міг запобігти його діям, оскільки останній тримав у руках ніж, а коли він хотів залишити будинок, прийшов син потерпілої - ОСОБА_10 , - який і виклав працівників поліцію.

7.Крім повного визнання вини ОСОБА_3 та часткового визнання вини ОСОБА_4 , їх вина у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, у повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, що були досліджені під час судового розгляду.

8.Так, потерпіла ОСОБА_8 під час судового розгляду пояснила, що з ОСОБА_3 вона знайома, оскільки він зі своєю співмешканкою винаймав будинок поруч, жодного разу він не був у неї вдома, лише один раз вони зустрічалися компанією на свято, після того спілкувалися як сусіди. А ОСОБА_4 вона раніше до цього не бачила. 24.03.2016 приблизно о 21:00 годині до неї у двері хтось постукав, вона вдома перебувала з малолітнім сином свого співмешканця ОСОБА_12 та збиралася вже лягати спати, однак, почувши стук, визирнула у вікно та побачила ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , обидва перебували у нетверезому стані, ОСОБА_3 кричав та вимагав покликати її чоловіка, на що вона повідомила, що його немає вдома та він поїхав до м. Іллічівськ, однак ОСОБА_3 не заспокоївся та продовжував тарабанити у двері, через що їй довелося їх відчинити. Після того, як вона відчинила двері, ОСОБА_3 одразу схопив її за шию та прижав до вхідних дверей, вдарив, від чого вона впала на підлогу, та почав душити. Коли вона зрозуміла, що втрачає свідомість, почала кричати ОСОБА_12 аби той дзвонив її старшому сину ОСОБА_10 . Тоді ОСОБА_3 крикнув ОСОБА_4 , щоб останній забрав у ОСОБА_12 мобільний телефон. Вони вдвох затягли її під руки до будинку, у той момент вона звернула увагу, що її мобільний телефон лежить на музичній колонці з підсвіченим дисплеєм. Вона сподівалася, що ОСОБА_12 встиг додзвонитися старшому сину. Після того, вже усередині будинку ОСОБА_3 почав бити її руками в голову та вимагати гроші й золото, молодший син ОСОБА_12 , почувши це, приніс йому гаманець з грошовими коштами у сумі 1 250 грн, а ОСОБА_3 , у свою чергу, намагався зірвати з неї золоту сережку та золоту каблучку з руки. Оскільки їй було боляче, вона сама віддала золото останньому. Після цього він вимагав ще гроші, однак вона пояснила йому, що всі гроші вже йому віддала, потім вона згадала про шкатулку зі своєю старою біжутерією, яку також віддала їм. Все майно, яке вона віддавала ОСОБА_3 , останній передавав ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_3 схопив ніж, що лежав у її кімнаті на журнальному столику, та наблизився до неї, погрожуючи вбивством та вимагаючи при цьому у неї ще якісь цінності, у будинок залетів її старший син ОСОБА_10 , в той момент ОСОБА_3 викинув у бік ніж, а ОСОБА_4 дістав шкатулку з сумки. Тоді син вдарив ОСОБА_4 , після чого останній залишився сидіти у кутку кімнати до приїзду поліції, а ОСОБА_3 намагався втекти, однак коли вибігав з хати, врізався у ворота, після чого її син - ОСОБА_10 - зловив його, завів у будинок та посадив поруч з ОСОБА_4 . Весь посуд вона зберігає на кухні, але час від часу вони випивають чай у спальні, тому на журнальному столику можливе знаходження деякого столового приладдя. У той вечір, на кухонному столику знаходився ніж, яким і скористався обвинувачений ОСОБА_3 , коли вимагав у неї цінності. Потерпіла ОСОБА_8 також категорично заперечила те, що вона дозволила обвинуваченим вживати алкогольні напої у неї в будинку та те, що вони це робили, і наполягла на тому, що вони про це її навіть не питали, а відразу по приходу до неї почали вчиняти описані нею протиправні дії.

9.Свідок ОСОБА_10 під час судового розгляду пояснив, що якось у 2016 році йому зателефонував син співмешканця його матері та єдине, що він встиг сказати «приїжджай», після чого він одразу дуже швидко зібрався та приїхав до матері на велосипеді за 5 хвилин. Наблизившись до двору, він побачив закриті ворота зсередини. При цьому світло у будинку горіло у всіх кімнатах, в одній з яких він побачив двох невідомих чоловіків та зажату матір з дитиною. Коли він зайшов у будинок, побачив ОСОБА_3 , який стояв біля матері, а ОСОБА_4 знаходився позаду, він запитав цих чоловіків, хто вони та що вони тут забули, однак після цього вони обидва почали рух в його бік, тоді ж він вдарив першого ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 штовхнув його та намагався втекти, проте врізався у зачинені ворота, після чого він одразу його наздогнав та завів у будинок, де посадив поруч з ОСОБА_4 . Чи був у ОСОБА_3 у руках ніж, він не звернув уваги та не пам`ятає, також він не пам`ятає видимих тілесних ушкоджень на тілі матері. Враховуючи його занепокоєний стан, він не звернув на це увагу, та й досить тривалий час пройшов з того моменту. Обидва обвинувачені перебували у стані алкогольного сп`яніння та поводили себе неадекватно, після їх затримання, він викликав поліцію. Крім того, він зазначив, що на журнальному столику, який стояв у кімнаті, де він і побачив обвинувачених, не було жодного натяку на те, що вони випивали у цій кімнаті.

10.Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 24.03.2016, потерпіла ОСОБА_8 ще в день нападу на неї о 22:10 год. повідомила про те, що двоє невідомих чоловіків 24.03.2016 о 21:30 год. намагалися виламати вхідні двері у її будинку, а після того як вона відчинила двері, проникли у її будинок, де, погрожуючи їй ножем та наносячи удари по різним частинам тіла, заволоділи грошовими коштами у сумі 1 250 грн, золотим перстнем з рубіном та золотою сережкою (т.2 а.п. 229).

11.Таким чином, показання потерпілої ОСОБА_8 , надані нею під час судового розгляду, повністю співпадають з даними її повідомлення до поліції про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення, вчинене нею в день нападу через нетривалий час, а саме через 40 хв., що спростовує посилання сторони захисту про те, що вона надала у суді відмінні показання. До того ж, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу; суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Саме тому судом не можуть бути прийняті до уваги показання, що були надані нею слідчому чи прокурору під час досудового розслідування. З урахуванням того, що надані потерпілою під час судового розгляду показання повністю співпали з даними її повідомлення про злочин, зробленого нею відразу після його вчинення, а також того, що між потерпілою та обвинуваченим ОСОБА_3 до події були нормальні стосунки, про що пояснила як потерпіла, так і сам обвинувачений ОСОБА_3 , а з обвинуваченим ОСОБА_4 потерпіла взагалі не була знайома, то судом не встановлені підстави для обмовляння потерпілою обох обвинувачених, а, отже, судом не встановлені підстави для не прийняття до уваги її показань, наданих нею безпосередньо суду під час судового розгляду.

12.Вказане повідомлення потерпілої стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР за №0000283 та початку досудового розслідування (т. 2 а.п. 228).

13.Місце події - домоволодіння АДРЕСА_4 , - було оглянуте, згідно даним відповідного протоколу від 24.03.2016, на якому зафіксована обстановка місця події. Під час огляду було виявлено грошові кошти в сумі 1 250 грн, дерев`яну шкатулку з біжутерією, кухонний ніж с дерев`яною ручкою, золоту сережку, золотий перстень та уламки посуду (т. 2 а.п. 230 - 235).

14.З наданої потерпілою ОСОБА_8 25.03.2016 розписки вбачається, що наступного ж дня після вчиненого на неї нападу, вона отримала від поліцейських викрадені у неї грошові кошти у сумі 1 250 грн, золоті сережку з каміннями червоного та білого кольорів та золотий перстень з камінням червоного кольору, що були виявлені на місці події під час його огляду (т. 5 а.п. 180).

15.Про те, що саме обвинувачений ОСОБА_3 здійснив напад на потерпілу ОСОБА_8 , окрім показань останньої, свідчать і дані висновку експерта № 400-Д від 20.04.2016, за якими на осколку миски, вилученої 24.03.2016 під час огляду місця події з будинку АДРЕСА_4 , виявлений слід пальця руки розмірами 52х48 мм, залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_3 (т.5 а.п. 158 - 171), що підтверджує те, що останній 24.03.2016 дійсно перебував за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_8 , а саме у її спальній кімнаті. Це у сукупності з показаннями потерпілої про те, що ОСОБА_3 раніше ніколи в їх будинок не заходив, а також про те, що саме він разом з іншою особою вчинив напад на неї 24.03.2016, беззаперечно свідчить, що саме ОСОБА_3 приймав участь у вчиненні нападу на потерпілу ОСОБА_8 .

16.А те, що разом з ОСОБА_3 саме обвинувачений ОСОБА_4 здійснив напад на потерпілу ОСОБА_8 , окрім показань останньої, свідчать і дані протоколу впізнання за фотознімками від 30.05.2016 та додатків до нього, згідно яким потерпіла ОСОБА_8 серед чотирьох пред`явлених їй фотознімків впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 як чоловіка, який 24.03.2016 разом з ОСОБА_3 вчинили розбійний напад на неї (т. 3 а.п. 22 - 26).

17.Про те, що саме в день нападу, а саме 24.03.2016, потерпілій ОСОБА_8 були завдані тілесні ушкодження, а також про характер та ступінь їх тяжкості, що наведені у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним у п. 1 вироку, свідчать дані висновку експерта №77 від 27.07.2017 (т. 3 а.п. 3 - 4).

18.Дані вказаного висновку експерта свідчать про те, що потерпілій ОСОБА_8 були завдані легкі тілесні ушкодження, які, з її слів, вона отримала саме внаслідок нападу на неї обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та заволодіння ними її золотими виробами й грошовими коштами, на чому потерпіла наполягала під час судового розгляду та що об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених доказів. У суду немає підстав не приймати до уваги показання потерпілої ОСОБА_8 , яка чітко, логічно, послідовно та точно описала події нападу на неї обвинуваченими.

19.Таким чином, дані повідомлення потерпілої про вчинене кримінальне правопорушення, протоколу огляду місця події, висновку експерта № 400-Д від 20.04.2016, протоколу впізнання потерпілою обвинуваченого ОСОБА_4 як співучасника нападу на неї разом з ОСОБА_3 , показання потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_10 , а також показання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині заволодіння грошовими коштами та цінностями потерпілої повністю узгоджуються між собою, відповідають та доповнюють одні одних, і повністю спростовують показання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що вони прийшли до потерпілої з метою вживання алкогольних напоїв та проведення часу у неї вдома, а не з метою нападу на неї, а також про відсутність між ними попередньої змови на вчинення нападу.

20.Крім того, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час судового розгляду надали суперечливі між собою показання. Так, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що потерпіла запросила їх у будинок, де вони з ОСОБА_4 , начебто, вживали алкогольні напої, а вимагати гроші та цінності у потерпілої він почав після виникнення конфлікту між ним та потерпілою, яка почала їх виганяти. ОСОБА_4 же пояснив, що по приходу до потерпілої у будинок спочатку увійшов обвинувачений ОСОБА_3 , після чого на крики потерпілої зайшов і він, де й побачив, як ОСОБА_3 вимагав у потерпілої гроші та цінності, погрожуючи їй ножом. Надання таких суперечливих показань саме по собі свідчить про їх нещирість та неправдивість. Крім того, показання обвинуваченого ОСОБА_4 є ще й нелогічними з точки зору здорового глузду, адже сам обвинувачений не зміг пояснити і є незрозумілим, чому саме він, посилаючись на відсутність між ним та ОСОБА_3 домовленості на напад на потерпілу, зайшовши до будинку потерпілої на її крики та побачивши як ОСОБА_4 вимагає від потерпілої гроші та цінності, погрожуючи ножом, не зробив йому жодне зауваження, не застосував спроби повідомити правоохоронні органи про неправомірні дії ОСОБА_3 , покликати будь-кого на допомогу, а також хоча б не залишив місце події, а, навпаки, за вказівкою ОСОБА_3 відібрав мобільний телефон у малолітньої дитини, щоб вона не покликала когось на допомогу, та прийняв від ОСОБА_3 , передані останньому потерпілою, а також від малолітньої дитини грошові кошти та цінності, які складав до своєї кишені та до наявної у нього сумки. При цьому, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 знаходився ближче до виходу з кімнати, а обвинувачений ОСОБА_3 разом з потерпілою перебував глибше в середині кімнати, то це свідчить про наявність об`єктивної можливості у ОСОБА_4 відмовитися від вчинюваних ОСОБА_3 дій та, як мінімум, залишити місце події. Тому суд критично оцінює посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на те, що на той момент він не міг запобігти діям ОСОБА_3 , оскільки останній тримав у руках ніж. Суд також не погоджується і з доводами захисниці ОСОБА_7 на те, що ОСОБА_4 не вчинив вказаних дій, адже в силу стану сп`яніння був дезорієнтованим, адже, по-перше, обвинувачений ОСОБА_4 самостійно довів себе до такого стану, вживши алкогольні напої, а по-друге, враховуючи послідовність та кількість вчинених ОСОБА_3 дій, спрямованих на заволодіння майном потерпілої, а також обстановки, що склалася при цьому, повністю надавали можливість ОСОБА_4 оцінити та усвідомити ті обставини, що відбувалися.

21.На думку суду, всі вказані обставини у сукупності свідчать про те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали під час судового розгляду частково неправдиві показання - в частині моменту виникнення умислу заволодіння грошима та цінностями потерпілої, а також в частині відсутності попередньої змови між обвинуваченими на напад на потерпілу, які повністю спростовуються сукупністю досліджених під час судового розгляду доказами. Такі частково неправдиві показання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд пов`язує з обраним ними способом захисту з метою пом`якшити свою відповідальність за вчинений злочин.

22.Розбій як кримінальне правопорушення проти власності (ст. 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя ч и здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. При цьому під нападом за ст. 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

23.Згідно усталеній судовій практиці, що, зокрема, наведена у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009, погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а при грабежі - насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я.

24.При оцінці ступеню участі кожного з обвинувачених у вчиненому злочині, суд також враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у п. 24 вказаної постанови «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009, згідно яким злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Якщо група осіб за попередньою змовою мала намір вчинити крадіжку чи грабіж, а один з її учасників застосував або погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, то дії цього учасника належить кваліфікувати як розбій, а дії інших осіб - відповідно як крадіжку чи грабіж за умови, що вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства або не скористалися ним для заволодіння майном потерпілого.

25.Встановлені ж в судовому засіданні обставини вчинення злочину свідчать про наявність у обох обвинувачених попередньої домовленості на спільне його вчинення, яка виникла ще до початку виконання ними об`єктивної сторони злочину, а також про узгодженість їх дій, спрямованих на реалізацію спільного умислу. На це, зокрема, вказує те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи раніше знайомими між собою, вдвох прийшли до будинку потерпілої ОСОБА_8 в пізню пору доби, після чого вдвох незаконно та без відповідної правової підстави, а саме без дозволу потерпілої, подолавши її опір, проникли до житлового будинку, де один з нападників ( ОСОБА_3 ) наніс потерпілій тілесні ушкодження, від чого вона впала на підлогу, та душив її, а інший ( ОСОБА_4 ) вилучив у малолітньої дитини телефон, щоб останній не покликав когось на допомогу, після чого вдвох затягнули потерпілу всередину будинку в спальню дальню кімнату, де один з нападників ( ОСОБА_3 ) завдавав їй тілесні ушкодження по різним частинам тіла, висловлював погрози позбавити її життя, притуляючи до її шиї ніж, у зв`язку з чим потерпіла сприйняла ці погрози як реальні, вимагаючи при цьому видачі йому грошей та інших цінностей, а інший нападник ( ОСОБА_4 ) при цьому приймав гроші та цінності як від обвинуваченого ОСОБА_3 , які видавала потерпіла, так і від малолітньої присутньої в будинку дитини, які клав собі у кишеню та в наявну при ньому сумку, розуміючи при цьому, що інший співучасник ( ОСОБА_3 ) погрожував потерпілій застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, адже як сам обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, ОСОБА_3 тримав у руках ніж, що вказує на те, що ОСОБА_4 фактично скористався наслідками погрози застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, для заволодіння та для утримання у себе майна, яке йому передав ОСОБА_3 та інша малолітня особа. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що, незважаючи на те, що безпосередньо обвинувачений ОСОБА_4 тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_8 не наносив та не погрожував їй вбивством при заволодінні її майном, напад на неї був вчинений саме за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а дії кожного з учасників групи відповідали попередньо досягнутій домовленості та сприяли досягненню спільної мети.

26.Також показання потерпілої ОСОБА_8 про те, що обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у будинок вона не впускала, а вони самовільно, проти її волі та без її дозволу, із застосування насильства відносно неї проникли до нього, де й вимагали у неї гроші та цінності, завдаючи їй тілесні ушкодження та погрожуючи ножем вбивством, свідчать про те, що обвинувачені протиправно проникли до житла потерпілої, де й вчинили напад на неї.

27.Те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в момент нападу на потерпілу ОСОБА_8 перебували у стані алкогольного сп`яніння підтверджується даними відповідних актів медичних оглядів з метою виявлення стану сп`яніння та висновків щодо результатів таких оглядів від 25.03.2016, згідно яким ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відразу ж після затримання після вчинення ними злочину перебували у стані алкогольного сп`яніння (т. 5 а.п. 181 - 182, 204 - 205).

28.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду дійти висновку, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що поза розумним сумнівом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, 24.03.2016 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_8 (розбій), поєднаний з проникненням до житла останньої, а обвинувачений ОСОБА_3 , крім того, вчинив розбій особою, яка раніше вчинила розбій, тому суд, діючи в межах висунутого обвинувачення згідно обвинувального акту, відповідно до ст. 337 КПК, кваліфікує дії обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК.

Мотиви неврахування судом окремих доказів

29.Судом при ухваленні вироку не можуть бути прийняті до уваги дані, що містяться протоколах слідчих експериментів від 12.04.2016 (т. 3 а.п. 7 - 11) та від 24.05.2016 (т. 3 а.п. 12 - 17) за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що самі слідчі експерименти не проводилися, у зв`язку з відмовою обвинуваченого ОСОБА_3 від участю у них. Вказівка в цих протоколах на те, що ОСОБА_3 визнає свою вину у повному обсязі та погоджується з показаннями, які він надавав слідчому, не співвідноситься з метою та порядком проведення такої слідчої дії як слідчий експеримент, не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, а тому такі вказівки у протоколах слідчих експериментів належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК. При цьому цей висновок суду повністю узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.09.2020 у справі №740/3597/17.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

30.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, оскільки він, хоча й надав суперечливі показання з метою пом`якшити свою відповідальність за вчинений злочин, але при цьому належно критично оцінив свою протиправну поведінку, виказав щирий жаль з приводу вчиненого, послався на бажання виправити ситуацію, якби міг. Враховуючи, що він надав суперечливі показання, відмовився приймати участь у слідчих експериментах, то така його поведінка виключає наявність такої обставини, що пом`якшує його покарання, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, на що послалася його захисниця.

31.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає, оскільки він, частково визнавши вину у висунутому обвинувачені, категорично заперечив суттєві обставини провадження з метою ввести суд в оману та пом`якшити свою відповідальність, що свідчить про нещирість позиції обвинуваченого. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12.11.2020 у справі №363/975/18, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте визнання своєї провини у вчиненому, осуд своєї поведінки, намагання особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажання виправити наслідки скоєного. Але таких обставин з боку обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

32.До обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення особами, що перебувають в стані алкогольного сп`яніння. При цьому в силу ч. 2 ст. 5 КК судом не може бути врахована як обставина, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, про що заначено в обвинувальному акті, у зв`язку з тим, що вказана обставина додана до п. 6 ч. 1 ст.67 КК як обставина, що обтяжує покарання, а отже й що погіршує становище обвинувачених, Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 2227-VIII від 06.12.2017, що набрав чинності 12.01.2018, тобто після вчинення обвинуваченими розглядуваного злочину. Станом же на день вчинення обвинуваченими злочину, тобто станом на 24.03.2016, ч. 1 ст. 67 КК така обставина, як вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, не була передбачена як обставина, що обтяжує покарання. Також, враховуючи, що судимість ОСОБА_4 погашена, то й така обставина, як рецидив злочинів, на яку також зроблено посилання в обвинувальному акті, не може бути врахована судом,. Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність інших обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст.92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинувачених та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинувачених.

Мотиви призначення покарання

33.При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.ст. 65 - 68 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання, а також характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення.

34.Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

35.За формальною класифікацією, передбаченою ст. 12 КК, в залежності від санкції статті обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили особливо тяжкий злочин.

36.Водночас, як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості злочину є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.

37.Суд враховує те, що склад вчиненого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочину відноситься до особливо кваліфікованого, тобто до складу злочину з особливо обтяжуючими обставинами. Більше того, в діях обвинувачених наявна низка кваліфікуючих ознак злочину, що значно підвищує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, при цьому у обвинуваченого ОСОБА_3 на одну кваліфікуючу ознаку (вчинення розбою особою, яка раніше вчинила розбій) більше, ніж у ОСОБА_4 , що у сукупності про більш активну роль ОСОБА_3 у вчиненому злочині свідчить про його вищу суспільну небезпеку.

38.З медичних довідок вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра не перебувають, з 25.03.2016 ОСОБА_3 , а з лютого 2014 року ОСОБА_4 перебувають на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлад психіки та поведінки у результаті зловживання алкоголю. Синдром залежності.» (т. 5 а.п. 175, 176, т. 3 а.п. 37, 38).

39.За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно (т. 3 а.п. 39), а ОСОБА_3 - негативно (т. 5 а.п. 177).

40.З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , його щирого каяття, його віку та високу суспільну небезпечність внаслідок вчиненого особливо тяжкого злочину, наявність однієї обставини, що обтяжує його покарання, того, що він, будучи неодноразово судимим за вчинення у тому числі особливо тяжкого злочину проти власності, знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин також проти власності через нетривалий час після відбуття попереднього реального покарання у виді позбавлення волі (через вісім місяців), суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачені цим законом санкцій дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , а також попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в середніх межах, але ближче до нижньої межі, санкції ч. 3 ст. 187 КК, оскільки тільки таке покарання досягне мети його застосування.

41.Суд враховує те, що особливо тяжкий злочин за цим вироком вчинений ОСОБА_3 до ухвалення відносно нього вироку Кіровським районним судом м. Дніпропетровська від 12.12.2018, яким він засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК до позбавлення волі на строк чотири роки та шість місяців, а вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2018, що також був ухвалений після вчинення ОСОБА_3 злочину за цим вироком, був врахований при призначенні покарання зазначеним вироком від 12.12.2018 відповідно до ч. 4 ст. 70 КК. Тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК за цим вироком та за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2018. Вказані обставини справи, а також реальна сукупність вчинених кримінальних правопорушень дають підстави суду визначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в силу ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень із застосуванням принципу часткового складання призначених покарань. При цьому в силу другого речення ч. 4 ст. 70 КК слід зарахувати повністю відбуте ним покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та шість місяців за попереднім вироком від 12.12.2018.

42.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд також враховує положення ч. 2 ст.416 КПК, згідно яким при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

43.Так, попереднім вироком Кілійського районного суду Одеської області від 08.09.2017 з урахуванням ухвали цього ж суду від 04.10.2017 обвинуваченому ОСОБА_4 було призначене покарання за ч. 3 ст.187 КК у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією 1/5 частини майна, та остаточно призначено покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк сім років та один місяць з конфіскацією 1/5 частини майна (т. 3 а.п. 50 - 56, 62 - 64).

44.Хоча вказані вирок та ухвала суду і оскаржувався прокурором, але не у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, а у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (т. 3 а.п. 94 - 98). І апеляційним судом ухвалою від 04.09.2018 вказані вирок та ухвала суду скасовані саме з тих підстав, що вказані прокурором в його апеляційній скарзі, а саме у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням кримінального процесуального законодавства та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (т. 3 а.п. 115 - 116). При цьому вирок і ухвала суду з підстав, передбачених п. 4 ч.1, ч. 2 ст.409, ст. 414 КПК, тобто у зв`язку з невідповідністю призначеного судом ОСОБА_4 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та собі обвинуваченого, прокурором не оскаржувалися і апеляційним судом з цієї підстави попередній вирок суду не скасовувався, що є однією з двох обов`язкових умов, за яких допускається погіршення правового становища обвинуваченого під час нового розгляду кримінального провадження.

45.Таким чином, при новому розгляді цього кримінального провадження суд, виходячи з вимог ч. 2 ст. 416 КПК, позбавлений можливості погіршувати становище обвинуваченого ОСОБА_13 і призначати йому покарання більш суворе, ніж позбавлення волі на строк сім років, та має виходити виключно з цього покарання, що було призначене ОСОБА_13 судом при ухваленні попереднього вироку Кілійським районним судом Одеської області від 08.09.2017, як таке, що може бути найсуворішим.

46.Вказані міркування суду повністю відповідають висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.12.2020 у справі № 444/2200/15-к, згідно якому незастосування судом першої інстанції при повторному розгляді кримінального провадження раніше застосованих положень про звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, якщо вирок суду першої інстанції не був скасований за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, є порушенням вимог ч. 2 ст. 416 КПК у її взаємозв`язку зі ст. 421 КПК.

47.Отже, з урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутності обставин, що пом`якшують його покарання, та наявності однієї обставин, що його обтяжує, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, виходячи з положень ч. 2 ст. 416 КПК та висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.12.2020 у справі №444/2200/15-к, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в ніжній межі санкції ч. 3 ст.187 КК.

48.При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує й те, що він вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК, за цим вироком в період відбування іспитового строку, встановленого йому вироком Кілійського районного суду Одеської області від 28.05.2014, що набрав законної сили 28.06.2014, яким він засуджений за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та в силу ст.ст. 75, 76 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк два роки. При цьому суд позбавлений можливості призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за сукупністю вироків відповідно до ст.71 КК з огляду на те, що закінчився встановлений п. 3 ч. 1 ст. 80 КК строк давності виконання зазначеного обвинувального вироку, яким він засуджений до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин, оскільки з дня вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нового злочину за цим вироком, а саме з 24.03.2016, коли відповідно до ч. 4 ст. 80 КК строк давності перервався та обчислення давності почалося з дня вчинення нового злочину, пройшло більше ніж п`ять років, і вказаний вирок не було виконано у цей строк. При цьому судом не встановлено обставин, які би свідчили про зупинення перебігу давності виконання зазначеного обвинувального вироку відповідно до ч. 3 ст. 80 КК. Інших злочинів до закінчення зазначеного п`ятирічного строку давності виконання обвинувального вироку обвинувачений ОСОБА_4 не вчиняв, а тому повторно перебіг давності відповідно до ч. 4 ст. 80 КК не переривався. Цей висновок суду повністю узгоджується з висновком Верховного Суду, що викладений у його постанові від 20.10.2021 у справі №487/3326/15-к.

49.Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили особливо тяжкий корисливий злочин, то їм має бути призначене також і додаткове обов`язкове покарання у виді конфіскації майна.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

50. Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були затримані у даному кримінальному провадженні 25.03.2016, що підтверджується даними відповідних протоколів (т. 2 а.п. 236 - 241), та трималися під вартою у зв`язку з тим, що ухвалами слідчого судді від 25.03.2016 відносно них були застосовані запобіжні заходи у виді тримання під вартою (т. 1 а.п. 155 - 156, 159 - 160), строк дії яких продовжувався у встановленому законом порядку, після чого 31.01.2017 вони були звільнені з-під варти у зв`язку зі зміною запобіжних заходів на домашні арешти (т. 2 а.п. 90 - 91), строк дії яких на теперішній час сплинув.

51.На даний час обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою, оскільки він був затриманий 12.12.2022, що підтверджується даними відповідного протоколу (т. 5 а.п. 121 - 121а), та ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2022 відносно нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався у встановленому порядку та спливає 08.04.2023.

52.Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, з метою виконання вироку та запобіганню спробам обвинувачених ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в Україні воєнного стану, строк тримання ОСОБА_3 під вартою має бути продовжений до набранням вироком законної сили, а обвинуваченому ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, для чого його слід взяти під варту в залі суду.

53.У силу ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону №838-VIII обвинуваченим слід зарахувати строк попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні у строк покарання, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 29.08.2018 у справі №663/537/17, а саме обвинуваченому ОСОБА_3 з 25.03.2016 по 31.01.2017 та з 12.12.2022 до набрання вироком законної сили, а обвинуваченому ОСОБА_4 - з 25.03.2016 по 31.01.2017 та з 09.03.2023 до набрання вироком законної сили.

54. Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст.100 КПК.

55.В силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової трасологічної експертизи № 400-Д від 20.04.2016 у сумі 1 100,50 грн. При визначені частки, яка має бути стягнута з кожного обвинуваченого, суд враховує те, що обвинувачені вчинили кримінальне правопорушення за попередньою змовою групою осіб, та вважає за доцільне розподілити процесуальні витрати порівну на кожного обвинуваченого, тобто по 550,25 грн.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд -

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією всього майна.

2.Згідно ч. 4 ст. 70 КК ОСОБА_3 визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та за попереднім вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2018, яким він засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК до позбавлення волі на строк чотири роки та шість місяців, шляхом частково складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна.

3.У силу другого речення ч. 4 ст. 70 КК зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання, призначеного йому за цим вироком у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна, повністю відбуте ним покарання за попереднім вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2018 у виді позбавлення волі на строк чотири роки та шість місяців.

4.Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

5.Строк основного покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту, а саме з 12.12.2022, та зарахувати йому згідно ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України №838-VIII від 24.12.2015) строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 25.03.2016 по 31.01.2017 та з 12.12.2022 до набрання вироком законної вили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

6. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією 1/5 частини майна.

7.У силу ст. 80 КК не призначати ОСОБА_4 покарання за правилами ст. 71 КК за сукупністю цього вироку та вироку Кілійського районного суду Одеської області від 28.05.2014, яким він засуджений за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та на підставі ст.ст. 75, 76 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

8. ОСОБА_4 застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.

9.Строк основного покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту, а саме з 09.03.2023, та зарахувати йому згідно ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України №838-VIII від 24.12.2015) строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 25.03.2016 по 31.01.2017 та з 09.03.2023 до набрання вироком законної вили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

10.Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи у сумі по 550,25 грн (п`ятсот п`ятдесят гривень 50 копійок), з кожного.

11.З набранням вироком законної сили скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 28.03.2016, та кухонний ніж, вилучений під час проведення огляду місця, а саме будинку АДРЕСА_4 , - повернути власниці - потерпілій ОСОБА_8 .

12.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які тримаються під вартою, - в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

13.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

14.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченим та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1