Справа № 930/1949/22
Провадження 1-кп/930/123/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2023 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

представника потерпілого: адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Немирові матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 02.06.2022 року відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне, Немирівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , 02.06.2022 близько 10:00 год. перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом його дружини ОСОБА_8 з ОСОБА_6 , усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій, реалізовувати свій злочинний умисел направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, умисно завдав один удар кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_6 , заподіявши йому тілесне ушкодження у вигляді травматичного перелому четвертого зуба верхньої щелепи зліва (з подальшим його хірургічним видаленням), яке за ступенем тяжкості, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро каявся та пояснив, що 02.06.2022 року близько 10:00 ранку, до нього зателефонувала дружина, вся в сльозах, та сказала що сусід ОСОБА_6 перебуває у п`яному стані та чіпляється до неї. Обвинувачений приїхав до дому, та побачивши ОСОБА_6 , штовхнув його у груди, внаслідок цього він впав, але об дерево не вдарявся. Після цього потерпілий взяв до рук поліно, хотів замахнутися на нього, але ОСОБА_4 це побачив та вдарив його кулаком в обличчя. Обвинувачений цивільний позов визнає частково.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що в той день випив пива. У під`їзді будинку було багато сміття, тому він почав прибирати у ньому. Із квартири вийшла дружина обвинуваченого ОСОБА_4 та почала смітити. Потерпілий зробив їй зауваження. Через деякий час, приїхав обвинувачений та відразу вдарив ОСОБА_6 об бордюр та землю. Вдарив також кулаком в обличчя, внаслідок удару потерпілий впав на бордюр, та у нього почала текти кров з голови, забився копчик. Потерпілий не пам`ятає чи брав він до рук поліно, однак чітко пам`ятає один удар, який наніс йому обвинувачений. Потерпілий цивільний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Крім того, вина ОСОБА_4 доведена наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-Протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.06.2022 року о 12 год. 10 хв. (а.с.70)

-CD-R диск із відеозаписом з камер спостереження (а.с.75)

-Виписку із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_6 (а.с.77)

-Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 04.08.2022 року (а.с.87)

-Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 24.08.2022 року (а.с.94)

-Висновком експерта № 84 від 31.08.2022 року, відповідно до якого, судячи із записів медичних карт, у громадянина ОСОБА_6 мали місце ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови, травматичного перелому четвертого зуба верхньої щелепи зліва (з послідуючим його хірургічним видаленням), струсу головного мозку, численних садн в області верхніх та нижніх кінцівок, тулуба.

Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета можливо 02.06.2022 року.

Ушкодження в вигляді численних садн в області верхніх та нижніх кінцівок, тулуба відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п. 2.3.3; забійна рана тім`яної ділянки голови, травматичний перелом четвертого зуба верхньої щелепи зліва (з послідуючим його хірургічним видаленням), струс головного мозку відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п. 2.3.3.

Тривалість перебування гр-на ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні, більш як 21-н день, не може відповідати важкості травми в вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, а може бути пов`язана з лікувальною тактикою лікуючого лікаря направленою на все можливі віддалені наслідки даної травми, а також може бути пов`язана з поширеним остеохондрозом всього відділку хребта, а тому не може бути прийнятою при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п. 4.6.

Оцінка виставленого в медичній карті стаціонарного хворого діагнозу: органічний тривожний розлад, виходить за межі компетенції судово-медичного експерта і може бути вирішена, при необхідності, судово-психіатричною експертизою (а.с.101)

-Постановою про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 06.09.2022 року (а.с.104)

-Висновком експерта № 117 (додатковий) від 28.09.2022 року, відповідно до якого, судячи із записів медичних карт, у гр-на ОСОБА_6 мали місце ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови, травматичного перелому четвертого зуба верхньої щелепи зліва (з послідуючим його хірургічним видаленням), струсу головного мозку, численних садн в області верхніх та нижніх кінцівок, тулуба.

Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета можливо 02.06.2022 року.

Ушкодження у вигляді травматичного перелому четвертого зуба верхньої щелепи зліва (з послідуючим його хірургічним видаленням) виникло від дії тупого твердого предмета, в тому числі кулаком руки людини та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п. 2.3.3.

Не виключена можливість виникнення ушкоджень в вигляді численних садн в області верхніх та нижніх кінцівок, тулуба, забійної рани тім`яної ділянки голови, струсу головного мозку, при неодноразовому падінні гр.-на ОСОБА_6 , з висоти власного росту на виступаючу, тверду поверхню (а.с.107-108)

-Протоколом огляду місця події від 28.09.2022 року та доданою до нього фототаблицею (а.с.109-115)

-Протоколом огляду предмету від 29.09.2022 року, а саме СD-R диску, який відкрито за допомогою ПК, що знаходиться у службовому кабінеті № 32 ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області (а.с.116-149)

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 29.09.2022 року та DVD-R диском із відеозаписом слідчого експерименту з потерпілим (а.с.155-156)

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.10.2022 року та СD-R диском відеозаписом слідчого експерименту з підозрюваним (а.с.186-190)

Зазначені докази сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності, - достатніми та взаємопов`язаними для прийняття процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доказана повністю і його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії проступків, особу обвинуваченого, його соціальне становище, вік та стан здоров`я, який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, в скоєному розкаюється, має на утриманні малолітню дитину,а тому суд враховуючи вище викладене, вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу.

23.11.2022 року від ОСОБА_6 на адресу суду надійшла позовна заява до ОСОБА_4 про відшкодуваня матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка мотивована тим, що 2 червня 2022 року близько 10 години ОСОБА_4 перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 на грунті неприязних відносин наніс удар кулаком в обличчя позивача, чим наніс йому тілесні ушкодження у вигляді травматичного перелому верхньої щелепи зліва, яке за ступенем важкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

В подальшому ОСОБА_4 штовхнув декілька разів від чого потерпілий падав та отримував травми голови, струс головного мозку, числених садин в області верхніх та нижніх кінцівок тулуба.

Після отримання тілесних ушкоджень потерпілого автомобілем швидкої допомоги було доставлено до Немирівської лікарні де він проходив лікування стаціонарному відділенні від отриманих ушкоджень.

В подальшому, позивач продовжив лікування в неврологічному відділені Вінницької обласної лікарні ім. Ющенка.

За час лікування позивач поніс матеріальні витрати пов`язані з купівлею ліків та втрати морального характеру.

Поставлений діагноз підтверджується консультаційним висновком спеціаліста та випискою з медичної карти.

В загальному позивач провів на стаціонарному лікуванні з 02.06.2022 року до 27.06.2022 року з подальшим направленням на лікування до обласної лікарні.

Витрати на купівлю ліків та пов`язані з лікуванням становлять 30 267,14 грн. згідно фіскальних чеків.

Витрати на оплату послуг доставки автомобілем до лікарні становлять 750 грн.

Також у відповідності до довідки виданої управлінням праці та соціального захисту, позивач доглядає невиліковно хвору ОСОБА_9 .

Через перебування в лікарні позивач змушений був найняти сторонню особу по догляду та поніс витрати в розмірі 1500 грн.

Крім того неправомірними діями обвинуваченого, потерпілому було завдано фізичного болю, моральних страждань, тривалого часу проведення в лікувальному закладі, порушення його звичайного ритму життя, тобто завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює в 100 000 грн.

Внаслідок цього, просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 32 517,14 грн., моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 100 000 грн., та витрати на правову допомогу.

14.12.2022 року від ОСОБА_4 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, останній позовні вимоги позивача визнає частково, просить стягнути з нього на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 5000 гривень та 2000 гривень моральної шкоди, а судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Дослідивши позовну заяву та додані до не матеріали, відзив, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи із наступного.

Згідно ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, встановленим договором або законом.

Відповідно до вимог п. 10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України , шкода завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1177 ЦК України , передбачено , що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При цьому, суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених кримінальним правопорушенням, встановити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до Висновку Великої Палати ВС від 15 грудня 2020 року (справа № 752/17832/14-ц) визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Отже, відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Позивач вказує, що він поніс витрати на оплату послуг доставки автомобілем до лікарні та внаслідок перебування в лікарні змушений був найняти сторонню особу по догляду за ОСОБА_9 та поніс витрати в розмірі 1500 грн. Проте, суд не може задовольнити позовні вимоги у цій частині, оскільки доказів, які б свідчили про понесення цих витрат позивач до суду не подав.

Суд, дослідивши надані позивачем докази понесених ним витрат на лікування, вважає що позовні вимоги у цій частині підлягають до часткового задоволення, оскільки суд приходить до висновку про їх завищення позивачем. Як встановлено судом, обвинувачений заподіяв потерпілому тілесну ушкодження у вигляді травматичного перелому четвертого зуба верхньої щелепи зліва (з подальшим його видаленням). Суд переконаний, що 5000 (п`ять тисяч) гривень є тією сумою, яка є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілої особи.

Пункт 9 зазначеної Постанови ПВСУ передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Суд приймає до уваги глибину моральних і фізичних страждань потерпілого, його поведінку під час вчинення відносно нього кримінального правопорушення, ступень погіршення його фізичних здібностей, та зважаючи на те, що відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та вважає що розмір моральної шкоди у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, який необхідно стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого, буде відповідати критеріям розумності та справедливості.

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, клопотання про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого не подано.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 98-101, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодуваня матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В решті частині позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1