Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/5100/23
Провадження №1-кп/523/1132/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

27.03.2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001414 від 26.12.2022р., за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, працюючого автослюсарем на СТО, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст.89 КК України не маючого судимості,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24.12.2022р., приблизно о 22год. 00хв., ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 - в приміщенні кухні будинку, діючи умисно, протиправно, на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли в ході словесного конфлікту з його рідним братом - ОСОБА_5 , 1982 року народження, з мотивів особистої неприязні, з прямим умислом, направленим на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, з метою завдання шкоди здоров`ю, діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх протиправних дій та бажаючи настання їх суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс брату три удари невстановленим тупим твердим предметом (предметами) по його голові, внаслідок чого, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді трьох саден обличчя та забійної рани лівої виличної ділянки, які за критерієм небезпеки для життя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та один удар в область живота кухонним ножом, який тримав у своїй руці, внаслідок чого, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді одного колото-різаного поранення передньої поверхні живота зліва в нижній третині, по середньоключичній лінії, що розташоване на висоті 100см від підошовних поверхонь стоп з ушкодженням м`яких тканин передньої черевної стінки зліва між кологрудинною і середньоключичною лініями та наскрізних ушкоджень бриджі тонкої кишки, яке за критерієм небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. В результаті заподіяння ОСОБА_5 колото-різаного поранення передньої поверхні живота з ушкодженням брижі тонкої кишки, що призвело до настання геморагічного шоку, в короткий проміжок часу, що обчислюється хвилинами (десятками хвилин), настала смерть останнього.

В судовому засіданні, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч. 2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_7 , який згідно зі ст.89 КК України є особою не маючої судимості, вчинив умисне, кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, маючого середньо-спеціальну освіту, неофіційно працюючого на СТО, розлученого, маючого на триманні малолітню дитину 2013 року народження, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , передбачені ст.66 КК України суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України суд визнає: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_7 , який згідно зі ст.89 КК України є особою не маючої судимості, вчинив умисне, кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, маючого середньо-спеціальну освіту, неофіційно працюючого на СТО, розлученого, маючого на триманні малолітню дитину 2013 року народження, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання своєї вини та наявність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.121 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили щодо ОСОБА_7 залишити попередній - тримання під вартою. Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання - з 26.12.2022р.

Речові докази: спортивну куртку, спортивні штани, светр, гольф, підштаники, зразки волосся ОСОБА_5 - знищити; ніж, змиви РБК - знищити; конверт із змивами - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Головуючий суддя ОСОБА_1