Провадження по справі № 1-кп/522/7126/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)

29 листопада 2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000235 від 29.07.2022 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ УСБУ в Одеській областіперебувають матеріали кримінального провадження №0000235 від 29.07.2022 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого встановлено, що 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).
До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.
Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 21.12.1965 № 2131, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету від 24.10.1970 № 2625, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН від 16.12.1970 №2734, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14.12.1974 № 3314, що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.
Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 01.08.1975, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.
У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.
Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.
24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.
Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.
В розумінні положень ст. 2 Женевських конвенцій від 12.08.1949, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між державами РФ та Україною із 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.
Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 від 21.12.1965 № 2131, від 14.12.1974 № 3314, спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення 24.02.2022 підрозділів ЗС РФ на територію України.
Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України, через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, чим здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
24.02.2022 указом президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який продовжено, та діє на теперішній час.
З метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Україні, спонукання місцевого населення до співпраці з окупаційними військами, представники РФ здійснюють розповсюдження через мережу інтернет, з використанням соціальних мереж, телеграм-каналів, тощо, неправдиві та фейкові відомості про нанесення ударів нібито лише по військовим об`єктам, які такими не являються, а також про знищення лише військових ЗСУ, які здійснюють збройний опір, для виправдовування розв`язаної РФ агресивної війни проти України, та приховування вчинених військовими РФ злочинів проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.
В умовах дії воєнного стану в Україні, пов`язаного із агресією РФ проти України, ОСОБА_4 , будучи невдоволеною діями української влади, умисно здійснювала розповсюдження серед свого оточення інформації щодо виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії РФ проти України.
Так, 10.04.2022 о 23 год. 33 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час переписки в інтернет-месенджері «Viber» з громадянином ОСОБА_7 , який користується номером телефону НОМЕР_1 , використовуючи належний їй мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A71» з сім-карткою оператора зв`язку НОМЕР_2 , усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом надісланих нею повідомлень може ознайомитись її респондент, надіслала інформаційний матеріал про те, що відбувається наразі у м. Миколаїв («Та да по центру пишут зафигачили так в Одессе зарево видно») стосовно результатів ударів по центру міста із застосуванням озброєння. У свою чергу, ОСОБА_4 пояснює зазначені вище удари із застосуванням озброєння необхідністю пройти («Им просто надо пройти»).
Згідно висновку експерта ЗЕС УНДІСЕ та СТ УСБУ в Одеській області №164 від 26.08.2022 у такий спосіб репліка ОСОБА_4 «Им просто надо пройти» стосується виправдовування здійснення обстрілу центру м. Миколаїв необхідністю армії держави-агресора просунутись через Миколаїв.
Надалі, о 23 год. 34 хв. в ході подальшої переписки ОСОБА_7 висуває припущення стосовно здійснення ударів українською стороною («Я не удивляюсь если они сами это сделали»), у відповідь на що ОСОБА_4 розмірковує на рахунок здійснення ударів із застосуванням озброєння українською стороною за аналогією як у м. Краматорськ («Или укры? Может быть как в Краматорске, суки»), в результаті якого за інформацією ЗМІ загинуло 60 осіб.
Згідно висновку експерта ЗЕС УНДІСЕ та СТ УСБУ в Одеській області №164 від 26.08.2022 у такий спосіб ОСОБА_4 перекладає вину за здійснення ракетного обстрілу м. Краматорськ, в Донецької області на українську сторону, тим самим заперечуючи здійснення збройної агресії РФ проти України.
Окрім того, 10.05.2022 о 00 год. 28 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час переписки в інтернет-месенджері «Viber» з громадянкою ОСОБА_8 , яка користується номером телефону НОМЕР_3 , отримала від останньої повідомлення «И шо? В Ашане были танки? Шо за хуйня».
Далі, в цей же день, відповідаючи на зазначене вище повідомлення, ОСОБА_4 , бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді поширення своїх поглядів щодо виправдовування, визнання правомірною збройну агресію РФ, використовуючи належний їй мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A71» з сім-карткою оператора зв`язку НОМЕР_2 , усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом надісланих нею повідомлень може ознайомитись її респондент, у проміжок часу з 07 год. 06 хв. по 07 год. 22 хв., надіслала ряд відповідей наступного змісту «Да бля оружие там было на складах», «Всу размещают оружие на гражданских объектах», «А эти туда херачат», «А гибнут люди», «Там все дома вокруг посыпались», «У меня стены дрожали», «Я читала, что в областной больнице тоже техника и штаб Не дай бог это правда это пиздец будет», «Ракеты стоят миллионы, они что поцы по тц просто так херачить».
Згідно висновку експерта ЗЕС УНДІСЕ та СТ УСБУ в Одеській області №164 від 26.08.2022 у такий спосіб ОСОБА_4 виправдовує здійснення ракетного обстрілу торгівельного центру «Рив`єра» у м. Одесі тим, що армія агресора наносить удари не по цивільній інфраструктурі, а по військовим об`єктам, виправдовуючи збройну агресію РФ проти України.
Також, 25.05.2022 о 08 год. 51 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час переписки в інтернет-месенджері «Viber» з громадянином ОСОБА_9 , який користується номером телефону НОМЕР_2 , отримала від останнього повідомлення «Светлодарск вчера стал русским, украинские войска вышли, приехала одна машина с русскими, в исполкоме попросили флаги поменять и у мчсников попросили украинский флаг убрать, сказали работайте спокойно, на этом смена власти закончилась)».
На що, ОСОБА_4 , 25.05.2022 о 08 год. 52 хв., бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді поширення своїх поглядів щодо виправдовування, визнання правомірною збройну агресію РФ, використовуючи належний їй мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A71» з сім-карткою оператора зв`язку НОМЕР_2 , усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом надісланих нею повідомлень може ознайомитись її респондент, надіслала відповідь «Ну и правильно».
Згідно висновку експерта ЗЕС УНДІСЕ та СТ УСБУ в Одеській області №164 від 26.08.2022 у вищезазначеній репліці ОСОБА_4 міститься виправдовування тимчасової окупації м. Світлодарськ Донецької області шляхом визнання дій держави агресора (РФ) як правильних та таких як повинні бути.
22.06.2022 о 08 год. 52 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час переписки в інтернет-месенджері «Viber» з громадянином ОСОБА_9 , який користується номером телефону НОМЕР_2 , отримала від останнього повідомлення «Ну вот всем понятно, что у РФ хватит сил, чтобы растоптать города, просто они пока этого не очень хотят делать, и только наши дебильные сопротивленцы думают что успешно обороняются», та о 13 год 05 хв. повідомлення «А когда терпение закончится или сроки подойдут, они просто разбомбят все к чертовой бабушке и пойдут по руинам».
ОСОБА_4 , бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді поширення своїх поглядів щодо виправдовування, визнання правомірною збройну агресію РФ, використовуючи належний їй мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A71» з сім-карткою оператора зв`язку НОМЕР_2 , усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом надісланих нею повідомлень може ознайомитись її респондент, 22.06.2022 о 13 год. 08 хв. надіслала ряд відповідей на ці повідомлення наступного змісту «Ну хотят юго-восток», «Его и заберут», «Свои территории» та о 13 год 11 хв. надіслала аудіоповідомлення наступного змісту «Действительно такой деребан будет территоирий, то я бы хотела конечно, чтобы Одессу забрали, потому что я не хочу с этими дебилами оставаться, потому что уже понимаешь демократия дошла до предела уже такого, что понимаешь уже скоро начнется, ну уже беспредел с этой украинизацией всеобщей, у меня просто нервы не выдержат, я просто тогда, ну не хочется уезжать с Одессы, ну это звиздец просто будет».
Згідно висновку експерта ЗЕС УНДІСЕ та СТ УСБУ в Одеській області №164 від 26.08.2022 у такий спосіб ОСОБА_4 визнає тимчасову окупацію міст України Російською Федерацією правомірною, оскільки така окупація, за словами автора, ґрунтується на праві РФ повернути свою власність південно-східні регіони України.
Тим самим, ОСОБА_4 у спілкуванні із зазначеними вище особами виправдовувала, визнавала правомірною та заперечувала збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році.

24.11.2022 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: виправдовування, визнання правомірною збройну агресію російської федерації проти України.

Проте вручити ОСОБА_4 повідомлення про підозру не виявилось за можливе через не встановлення її фактичного місця знаходження. У зв`язку із цим повідомлення про підозру вручені її близьким родичам доньці ОСОБА_10 та матері ОСОБА_11

Пред`явлена підозрюваній ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого.

Під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України: незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні з метою зміни ними показань у ході судового розгляду кримінального провадження;

У зв`язку із вищевикладеним, орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту.

Позиція учасників судового розгляду.
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання слідчого та просила його задовольнити з наведених в ньому підстав, посилаючись на те, що існують ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, оскільки ризики не обґрунтовані. Окрім цього, адвокатом ОСОБА_6 було повідомлено, що підозрювана має вищу освіту, вона одружена, має дитину, офіційно працевлаштована, позитивно характеризується за місцем проживання, вину свою визнає в повному обсязі, щиро кається, а тому цілодобовий домашній арешт позбавить можливості працювати.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши прокурора, підозрюваного, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви суду.
З огляду на ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя, суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.2 вказаного Кодексу, завданнями кримінального провадження, наряду, із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також те, щоб до кожного учасника кримінального провадження застосовувалась лише належна правова процедура.

Обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині підтверджується допустимими доказами у їх сукупності, долученими до клопотання, зокрема: протоколом обшуку від 24.06.2022 року; протоколами обшуку від 24.11.2022 року; протоколом огляду від 27.06.2022 року; висновком експерта № 164 від 26.08.2022 року; поясненнями ОСОБА_4 від 24.06.2022 року; поясненнями підозрюваної ОСОБА_4 , від 28.11.2022 року; поясненнями свідка ОСОБА_12 до 28.09.2022 року; поясненнями свідка ОСОБА_10 від 25.11.2022 року; проколом огляду від 27.06.2022; листом ГВЗНД УСБУ в Одеській області від 19.07.2022; листом ГВЗНД УСБУ в Одеській області від 03.11.2022 року.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, який відноситься до кримінальних правопорушень проти миру, безпеки, людства та міжнародного правопорядку, який карається виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Враховуючи військову агресією Збройних Сил Російської Федерації проти нашої Держави та впровадженням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_13 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

Інкримінований підозрюваній злочин було вчинено в період воєнного стану, що стверджує про зухвалість вчиненого діяння та суперечить морально-етичним нормам у суспільстві в особливий для держави та громадян період збройної відсічі на агресію Російської Федерації.

Ризик, який дає достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення нею зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки за інкримінований підозрюваній злочин передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 436-2 КК України, 24.11.2022 року, то досудове розслідування має бути закінченим до 24.01.2023 року, а тому саме до цього строку слідчий суддя може обрати запобіжний захід.

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання слідчого обставини, а саме що підозрювана ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, раніше не судима, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштована, одружена, має постійне місце проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки підозрюваної, враховуючи її роль в інкримінованому правопорушенні, майновий стан, доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходжу до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 179, 181, 205, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 2 місяців в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.01.2023 року включно.

Покласти на підозрювану обов`язки строком до 2 (двох) місяців в межах строку досудового розслідування, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, залежно від стадії кримінального провадження;

- здати слідчому на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обчислюється з моменту винесення ухвали слідчого судді, тобто з 29.11.2022 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 , контроль за виконанням на прокурора процесуального керівника у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_14 .
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 29.11.2022 року о 17:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя:

ОСОБА_15