Справа № 535/2120/22
Провадження № 1-кп/535/225/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 15.09.2022 року за №0000710 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який проходить військову службу за мобілізацією на посаді кулеметника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у званні «солдат», раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року та 22 травня 2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-ІХ, в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
ОСОБА_4 , який проходив строкову військову службу за мобілізацією на посаді кулеметника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 11.08.2022 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно вирішив ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 11.08.2022 самовільно залишив місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка на той момент розташовувалась в АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 в період з 11.08.2022 по 24.10.2022, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі ОСОБА_4 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у самовільному залишенні місця служби без поважних причин вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.

Під час досудового розслідування 31.10.2022 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.5 ст.407 КК України на підставі ст.69 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесене до тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ст.473, ч.ч. 4, 6 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання, що передбачені ст.67 КК України, не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого сторонами із застосуванням ст.69 КК України більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.5 ст.407 КК України, у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

По справі цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати та речові докази відсутні. Щодо обвинуваченого 25.10.2022 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 24.10.2022. З метою виконання вироку та запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, обвинуваченому слід залишити обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набранням вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 31.10.2022 року по кримінальному провадженню, внесеному 15.09.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710 про визнання винуватості, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання з 24.10.2022.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишити обраний запобіжний захід тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя