КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/247/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні №0002228 - прокурора відділу нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2022 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, фізичної особи-підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у кримінальному провадженні № 0002228, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 вересня 2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0002228, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 вересня 2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонено підозрюваному ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 22 години вечора до 06 години ранку наступного дня залишати місце свого проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України визначенодля підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою;

- не відлучатися з території м. Києва та Київської області, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- заборонено спілкуватися зі свідками, іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування;

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під домашнім арештом встановлено в межах терміну досудового розслідування тривалістю 52 (п`ятдесят два) дні та рахувати його з дня наступного за днем проголошення ухвали, тобто до 28 січня 2023 року включно.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покладено на співробітників відповідного територіального підрозділу поліції та старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , а контроль за її виконанням покладено на прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор відділу нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0002228, погоджене з прокурором, та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів. У випадку застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначити підозрюваному ОСОБА_13 розмір застави в межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі від вісімдесяти до трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, тому підлягає скасуванню.

Апелянт вказує на те, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , сторона обвинувачення просила суд прийняти до уваги обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень; наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Усвідомлюючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, міру покарання, маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_7 , може в будь-який час залишити територію країни та переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Обираючи більш м`який запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту та забороною для підозрюваного у період з 22 години вечора до 06 години ранку наступного дня залишати місце свого проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , суд не врахував встановлені у судовому засіданні факти.

У судовому засіданні, під час встановлення місця фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_7 , на запитання слідчого судді підозрюваний повідомив, що на цей час у квартирі АДРЕСА_2 не проживає, оскільки надає її в користування людям, які переселилися з міста Бахмут. Далі повідомив, що він з дружиною, сином та іншими членами сім`ї на цей час проживає у будинку АДРЕСА_3 .

На підставі викладеного, слідчим суддею для домашнього арешту визначено житло, в якому фактично підозрюваний не проживає, про що в судовому засіданні останній повідомив суд та інших учасників процесу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до суду матеріалів судового провадження, що у провадженні СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002228, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 вересня 2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

28 листопада 2022 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190 ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.

05.12.2022 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0002228, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 вересня 2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190 ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, яка підтверджується долученими до клопотання доказами.

Також сторона обвинувачення послалась на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема на те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи викладене, слідчий просив слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, звертаючи увагу суду на те, що більш м`які запобіжні заходи не є достатніми для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

07.12.2022 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Заборонено підозрюваному ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 22 години вечора до 06 години ранку наступного дня залишати місце свого проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України визначенодля підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою;

- не відлучатися з території м. Києва та Київської області, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- заборонено спілкуватися зі свідками, іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування;

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під домашнім арештом встановлено в межах терміну досудового розслідування тривалістю 52 (п`ятдесят два) дні, тобто до 28 січня 2023 року включно.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановив, що на день розгляду клопотання стосовно ОСОБА_7 існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190 ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження долученими слідчим до клопотання та дослідженими слідчим суддею в судовому засіданні.

Також враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , а також те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, віднесених, відповідно до положень ст. 12 КК України до категорії кримінальних проступків та особливо тяжких злочинів, санкціє найтяжчого з них передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (пункт 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Водночас, слідчий суддя вважав, що застосування стосовно ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може ґрунтуватись лише на тому, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, який би міг бути застосованим до підозрюваного ОСОБА_7 , не зможе в повній мірі запобігти ризику, передбаченому пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому, враховуючи положення ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходив з необхідності уникнення ризику, передбаченого пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, міцності його соціальних та сімейних зв`язків, віку та стану здоров`я підозрюваного, його майнового стану та репутації, а також зі ступеню тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та його поведінки під час досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя вважав за необхідне покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України та зобов`язати підозрюваного: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою, не відлучатися з території м. Києва та Київської області, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, заборонити спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе обставини недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя керувався положеннями ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 193-194, 197-199 КПК України вказавши, що слідчим, прокурором не доведено, що встановленим в провадженні ризикам не зможе запобігти інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).

Слідчий суддявірно встановив, що долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних діянь. Однак застосування стосовно ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може ґрунтуватись лише на тому, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Тобто не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, при цьому навів мотиви відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, проте, що прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, який би міг бути застосованим до підозрюваного ОСОБА_7 , не зможе в повній мірі запобігти ризику, передбаченому пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).

Ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (Becciev v. Moldovaп. 58).

Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).

Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення слідчого судді про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прийнято з дотриманням вимог КПК України та узгоджується з позиціями ЄСПЛ.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190 ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, при цьому слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні.

Одночасно, дослідивши матеріали провадження, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також дані про його особу в їх сукупності. Окрім цього, судом покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що прокурор не довів обставин, які б слугували підставою для обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Не зміг довести обставин необхідності тримання підозрюваного під вартою під час апеляційного розгляду прокурор.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути безумовними підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення.

Однак є слушними доводи апеляційної скарги в частині того, що застосовуючи запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту за адресою його реєстрації, а саме АДРЕСА_1 , без урахуванням того, що в судовому засіданні ОСОБА_7 повідомив, що він там не проживає, оскільки надає її в користування людям, які переселилися з міста Бахмут, а він з дружиною, сином та іншими членами сім`ї на цей час проживає у будинку АДРЕСА_3 .

Проте дана обставина не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з того, що відповідно даної ухвали на нього покладено обов`язок, передбачений ч. 5 ст. 194 КПК України повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, що останнім було і зроблено. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 повідомив, що він проживає в будинку дружини, про що прокурору відомо.

При цьому прокурор не зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 порушує обов`язки покладені на нього оскаржуваною ухвалою.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишив без задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Істотних порушень норм КПК України, які б могли потягти за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2022 року є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, а тому ухвалу місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 181, 193, 194, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3