ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/325/23 Справа № 201/527/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Красний Лиман Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 00006062, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2023 року застосований до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів без визначення розміру застави до 12 березня 2023 року.

Слідчий суддя дійшов висновку, що матеріалами клопотання підтверджено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК. Крім того дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

В апеляції:

- захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та у клопотанні слідчого відмовити, звільнивши ОСОБА_5 з-під варти у залі суду.

В обґрунтування посилається на необґрунтованість підозри через відсутність у матеріалах клопотання фіксації існування посадових обов`язків, які підписувала та виконувала підозрювана. Крім того, протоколами слідчих (розшукових) дій такі документи не зафіксовані, а протоколами огляду сторінок мережі інтернет жодним чином не доводиться причетність ОСОБА_5 до будь-яких кримінальних правопорушень.

Вказує, що оптичні диски із копіями відповідних записів показів свідків стороні захисту не надані, що вважає порушенням ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вважає, що слідчий суддя обрав запобіжний захід більш суворий, ніж зазначений у клопотанні слідчого, не застосувавши заставу.

Посилається на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Стверджує, що слідчим суддею не враховані обставини інкримінованого правопорушення, а саме, що ОСОБА_5 не могла покинути хвору матір та евакуюватись із м. Лиман, те, що під час окупації міста російськими та терористичними угрупуваннями, підконтрольними державі-агресору, вона не здійснювала дій на шкоду суверенітету України, фактично виконувала ті ж самі обов`язки, що й до окупації на тому ж місці роботи. Та те, що підозрювана раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, за місцем проживання характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, постійний дохід, хворіє на діабет 1 типу, гіпертонічну хворобу 1 ступеня 1 стадії, потребує спеціального харчування, догляду лікарів тощо.

Заслухавши сторони кримінального провадження, захисника та підозрювану, які кожен окремо та разом просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів справи слідує, що 25.10.2022 року за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень до ЄРДР за № 0006062 внесені відомості про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 111-4 КК України.

12 січня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-4 КК України, та того ж дня вона була затримана в порядку п. 6 ч.1 ст. 615 КПК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки долучені до клопотання: протокол огляду місця події, протокол огляду документів, вилучених під час огляду місця події, протоколами допиту свідків, протоколом огляду Інтернет мережі, інші дані, які достатньо дають підстави дійти висновку, що дана особа могла б скоїти інкримінований їй злочин, тобто ймовірно є підстави допустити її причетність до їх вчинення.

Доводи сторони захисту про її необґрунтованість через відсутність у матеріалах клопотання фіксації існування посадових обов`язків, які підписувала та виконувала підозрювана та інших документів, які доводять причетність ОСОБА_5 до злочину, не надання оптичних дисків із копіями відповідних записів показів свідків, фактично зводяться до питань оцінки доказів та доведеності чи недоведеності вини підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, питання яких розглядаються на іншій стадії судового розгляду при розгляді справи по суті, у зв`язку з чим такі питання на цій стадії не розглядаються, а тому такі доводи колегія суддів не бере до уваги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги на наявність ризиків відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризику переховування від слідства або суду, зважаючи, в тому числі, й на тяжкість інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином і покарання за яке передбачено у виді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна; та ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Проте, колегія суддів зважає й на вимоги ч. 1 ст. 183 КПК України та вважає, що слідчим суддею неповно досліджені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останнім не було належним чином розглянуто можливість застосування інших (альтеративних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Ствердження прокурора, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти таким ризикам як знищення, сховати речі і документи, які можуть мати істотне значення у цьому кримінальному провадженні або іншим чином чинити перешкоди досудовому розслідуванні, та ймовірність вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення є неприйнятними, оскільки такі ризики не доведені та відсутні будь-які дані, які б хоча б свідчили про високу вірогідність їх існування.

Колегія суддів також зважає на те, що прокурором не доведено і не надано, що підозрювана вчиняла будь-які дії на перешкоджання ведення досудового розслідування, вчиняла тиск на учасників кримінального провадження, свідків, знищила чи сховала речі чи документи чи перешкоджала слідству будь-яким іншим чином, чи вчиняла дії щодо ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків.

З урахуванням наведених обставин, особи підозрюваної, яка має постійне тривале місце проживання, міцні соціальні зв`язки: мати похилого віку 1948 року народження, яка знаходиться на її утриманні, брата, стан її здоров`я, що підтверджено наданими стороною захисту копіями медичних документів, позитивні характеристики, раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, колегія суддів вважає, що застосований до підозрюваної виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою в даному випадку є занадто суворим, а тому обрання альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби з покладенням на підозрювану відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, на даному етапі досудового розслідування є можливим, доцільним, необхідним, виправданим та достатнім для забезпечення виконання підозрюваною належної процесуальної поведінки, виконання нею покладених процесуальних обов`язків, а також запобігання визначених колегією суддів ризиків.

Згідно з положеннями ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді - скасувати, з постановлянням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, - скасувати та постановити нову, якою клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях підполковника юстиції ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органам безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем її мешкання, заборонивши їй у період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 12 березня 2023 року включно.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до прокурора, слідчого та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрована та проживає, без дозволу прокурора, слідчого та суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на неї зобов`язань.

Звільнити підозрювану ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваної, направивши їм копію цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4