Справа № 559/2685/22
Провадження № 1-кп/559/259/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2022 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000406 від 28.09.2022 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , уродженець с. Білашів, Здолбунівського району, Рівненської області, українець, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, не військовий, працездатний, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 27.09.2022, приблизно о 21 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи поблизу господарства ОСОБА_6 , що по вул. Незалежності, с. Княгинин, Дубенського району, Рівненської області, побачив припаркований біля даного господарства, на вулиці, автомобіль марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_2 , бежевого кольору, 1986 року випуску, вартістю 31008 грн та, керуючись корисливим мотивом, вирішив незаконно заволодіти даним транспортним засобом. Скориставшись відсутністю власника даного автомобіля ОСОБА_5 , в присутності неповнолітнього ОСОБА_7 , який не усвідомлював значення злочинних дій ОСОБА_4 , останній через не замкнені задні двері, проник до салону автомобіля, де з допомогою ключа, який знаходився в салоні, привів в рух двигун даного автомобіля та поїхав до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , однак, керуючи даним автомобілем та проїжджаючи смт. Мізоч, Рівненського (раніше Здолбунівського) району, був помічений поліцейськими СРПП Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області, які на службовому автомобілі рухались зустрічному напрямку, після чого ОСОБА_4 продовжив рух автомобілем та в подальшому, не впоравшись з керуванням транспортного засобу, з`їхав в поле, де застряг, після чого зупинив рух даного автомобіля на перехресті с. Озірко та с. Дермань, Рівненського (раніше Здолбунівського району), Рівненської області, де, залишивши салон даного автомобіля, втік у напрямку с. Озірко, Рівненського (раніше Здолбунівського) району, Рівненської області.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 31 008 гривень, який на праві власності належить ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодіння транспортним засобом.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому визнав, розкаявся, пообіцяв подібно не вчиняти, зазначивши, що дійсно вчинив злочин, за обставин, як вказано в обвинувальному акті, цивільний позов потерпілого та витрати, понесені за послуги експерта і на правову допомогу визнає повністю. Вказав, що в межах тижня має сплатити блисько 20-25 тис. грн потерпілому, а залишок сплатить протягом пів року, а, за можливості, раніше.

Потерпілий в судовому засіданні вказав, що не бажає, щоб обвинуваченого суворо карали, але просить, щоб останній відшкодував завдані збитки. Просить задовольнити позов та покласти на обвинуваченого понесені ним витрати на експерта та на правову допомогу.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а здійснити розгляд справи в порядку ч. 3 ст.349 КПК України.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, цивільний позов, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 289 КК України, незаконно заволодів транспортним засобом.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який не працює, не військовослужбовець, не є інвалідом, раніше не судимий. Обставин, що пом`якшують покарання не встановлено. Також суд враховує позицію потерпілого, який просить не застосувати до ОСОБА_4 сувору міру покарання. Обставиною, що обтяжуює покарання, згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. З урахуванням обставин кримінального провадження і даних про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України.

Враховуючи особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного кримінального правопорушення, який розкаявся у вчиненому, суд вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання, тому суд на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, покладаючи на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Окрім того, потерпілим подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 53596,64 грн матеріальної шкоди, завданої злочином та 15 000 грн заподіяної моральної шкоди, 3135 грн витрат на правову допомогу та 3500 грн витрат на проведення експертизи.

Відповідно до ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки злочинними діями обвинуваченого була спричинена ОСОБА_5 матеріальна шкода, яка не була відшкодована, та зважаючи на подану вимогу про стягнення моральної шкоди потерпіли, та повне визнання позову обвинуваченим ОСОБА_4 , суд вважає, що цивільний позов необхідно задоволити та стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 спричиненої ним матеріальної та моральної шкоди у заявленому в позові розмірі та понесені витрати на залучення експерта та правову допомогу.

Судові витрати на залучення експерта для проведення експертизи у сумі 1510,24 грн стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, врахувавши, що зберігання майна регулюється «Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженим постановою КМУ від 19.11.2012 №1104. Відповідно до п. 20 вказаного Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Відповідно до ст. 123 КПК України витрати, пов`язані із зберіганням і пересиланням речей і документів, здійснюються за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ч. 1 ст. 289 КК України, ст. 100, ч. 2 ст. 124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді 3 (три) роки обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Задовольнити цивільний позов, стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 09.03.2000 Дубенським МРВ УМВС України в Рівненській області, 53 596,64 гривень матеріальної шкоди та 15 000 гривень моральної шкоди, заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, 3500 гривень витрат на залучення потерпілим експерта, 1135 гривень за надання потерпілому правової допомоги, а в загальному 76231 (сімдесят п`ять тисяч двісті тридцять одну) гривню 64 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи у сумі 1 510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійок.

Речові докази: автомобіль марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_2 , бежевого кольору, 1986 року випуску, повернути ОСОБА_5 ;

належним чином завірену копію талону на транспортний засіб, а саме на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зберігати при матеріалах справи;

змиви, які поміщені до паперових конвертів № 1, 2, 3, що знаходяться у камері зберігання речових доказів Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області - знищити.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1