Справа № 587/16/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0002580 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з вищою освітою, працездатного, професора Дніпровського гуманітарного університету, маючого дитину 2012 року народження, зареєстрованого за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, паспорт громадянина України НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив ряд кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України, за наступних обставин.

Так, 10.11.2021 інспектор прикордонної служби вищої категорії - начальник 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (Тип Б) майстер-сержант ОСОБА_7 , діючи відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №115/2009, виконував покладені на нього посадові обов`язки у пункті пропуску зі здійснення прикордонного контролю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в Сумському районі Сумської області на кордоні з Російською Федерацією.

Близько 09:15 год. 10 листопада 2021 року в пункті пропуску «ІНФОРМАЦІЯ_2» Сумського району Сумської області в бік виїзду з України в пішому порядку прибув ОСОБА_6 , який слідував разом зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час проходження паспортного контролю, на прохання прикордонного наряду «Перевірка документів» в особі майстер-сержанта ОСОБА_7 надати нотаріально посвідчену згоду для перетину державного кордону, ОСОБА_6 , діючи умисно, з єдиним умислом, направленим на незаконне переправлення своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_8 через державний кордон України та виїзду за межі території України до Російської Федерації, пред`явив необхідні документи.

На вимогу майстер-сержанта ОСОБА_7 . ОСОБА_6 надав два паспорти громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , а також свідоцтво про народження останньої.

Відповідно до вимог діючого законодавства - Постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», - «виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують» ( п. 3), «виїзд з України громадян, які не досягли 16- річного віку, здійснюється в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску» ( п. п. 1 п.4).

У ході ідентифікації осіб, які намагаються перетнути кордон в пункті контролю «ІНФОРМАЦІЯ_2» Сумського району Сумської області неподалік від с. ІНФОРМАЦІЯ_2, майстром-сержантом ОСОБА_7 про вказані вище вимоги діючого законодавства повідомлено ОСОБА_6 та запропоновано пред`явити відповідні документи, що дозволяють останньому здійснити вивіз його малолітньої доньки ОСОБА_9 за межі території України.

На законну вимогу майстра-сержанта ОСОБА_7 надати нотаріально посвідчену згоду від колишньої дружини ОСОБА_10 , яка є матір`ю ОСОБА_9 , на здійснення перетину кордону України останньою, ОСОБА_6 повідомив службовій особі про відсутність зазначеного дозволу.

Таким чином, ОСОБА_6 без сповіщення про свої дії матері малолітньої ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , вчинив закінчений замах на незаконне переправлення своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 , яка не досягла 16 річного віку, через державний кордон України з виїздом до Російської Федерації без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків ОСОБА_11 - матері ОСОБА_10 .

У подальшому, не зупиняючись на вчиненому, з метою прийняття позитивного рішення щодо виїзду ОСОБА_6 разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_8 за межі території України без нотаріально посвідченої згоди матері останньої та для безперешкодного пропуску їх на територію Російської Федерації, у ОСОБА_6 виник умисел на надання неправомірної вигоди працівнику прикордонного контролю ОСОБА_7 .

Розуміючи, що перетнути кордон без відповідних дозвільних документів не вдається за можливе, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, направлений на незаконне переправлення через державний кордон України своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 , діючи з єдиним умислом, ОСОБА_6 в ході розмови з інспектором прикордонної служби майстром-сержантом ОСОБА_7 надав останньому неправомірну вигоду у сумі 200 доларів США, які попередньо поклав до паспорту громадянина України для виїзду за кордон, на що отримав відмову.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи з єдиним умислом та метою, направленою на прийняття рішення щодо переправлення через Державний кордон України своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 за межі території України та для безперешкодного пропуску її на територію Російської Федерації, надав неправомірну вигоду в розмірі 200 доларів США працівнику Державної прикордонної служби України - майстер-сержанту ОСОБА_7 , чим вчинив кримінальне правопорушення.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились у закінченому замаху на незаконне переправлення своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 , яка не досягла 16 - річного віку, через державний кордон України з виїздом до Російської Федерації, без нотаріально посвідченої згоди матері ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 332 КК України, тобто закінчений замах на незаконне переправлення особи через державний кордон України.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились у наданні інспектору прикордонної служби вищої категорії - начальнику 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (Типу А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (Типу Б) майстру - сержанту ОСОБА_7 , який є службовою особою, неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 200 доларів США за надання дозволу на перетин державного кордону України неповнолітньої ОСОБА_9 без нотаріально посвідченої згоди матері ОСОБА_10 , ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення в його інтересах дій з використанням наданого службового становища.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України відносяться до нетяжких злочинів та згідно ч. 4 ст. 469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Під час досудового розслідування між прокурором та обвинуваченим за участю захисника досягнуто угоди про визнання винуватості.

У відповідності з письмовою угодою обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого (згідно зі ст. 66 КК України), є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей, на утриманні у підозрюваного перебуває мати пенсійного віку та малолітня донька ОСОБА_8 , 2012 року народження, яка має суттєві вади здоров*я та хронічні захворювання, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин та відсутність обтяжуючих покарання (згідно зі ст. 67 КК України) обставин.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має наукову ступінь доктора наук, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, відзначався іменною стипендією відповідно до постанови Верховної Ради України про призначення іменних стипендій для найталановитіших молодих вчених, неодноразово отримував подяки від Міністерства освіти і науки України, Запорізької облдержадміністрації, Запорізької обласної ради, сторони дійшли згоди про призначення покарання: за ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 332 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 850 грн.; за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 850 грн.

В судовому засіданні прокурор, захисники підтримали умови угоди, просили затвердити угоду, призначивши обвинуваченому покарання, зазначене в угоді про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив затвердити угоду про визнання винуватості, пояснивши, що визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 332 , ч. 1 ст. 369 КК України, однак просить врахувати, що інкриміновані йому кримінальні правопорушення він вчинив і інтересах своєї малолітньої доньки, яка страждає важкими захворюваннями і яку він, з порушенням закону, намагався у такий спосіб вивезти на лікування до РФ.

Враховуючи, що між прокурором та обвинуваченим за участю захисника досягнуто угоди про визнання винуватості, сумнівів в добровільності укладення угоди немає, узгоджені сторонами вид та міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості відповідно до положень ст. ст. 472, 474, 475 КПК України, визнавши винним ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України та призначивши йому покарання, визначене в угоді про визнання винуватості, беручи до уваги обставини справи, особу обвинуваченого та наявність сукупності пом`якшуючих відповідальність обставин.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє положення, визначені ч. 4 ст.474 КПК України, які були йому роз`яснені в судовому засіданні, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, об`єктивних перешкод для виконання обвинуваченим зобов`язань за угодою немає, укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено прокурором, обвинуваченим та його захисником під час судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 ознайомлений зі статтею ст. 3891 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання угоди про визнання винуватості.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 21 листопада 2021 року (справа № 592/1947/20) необхідно скасувати.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з положеннями ст. 100 КПК України.

Крім того, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію до належних обвинуваченому коштів в сумі 200 доларів США.

У відповідності з ст. 961 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Згідно із п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та /або є доходами від нього, а також майно, на яке їх було повністю або часткове перетворено, конфіскуються. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 962 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Оскільки ОСОБА_6 використав належній йому кошти в сумі 200 доларів США для вчинення злочину, то ці кошти підлягають спеціальній конфіскації.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд

П Р И Г О В О Р И В:

Угоду про визнання винуватості між ОСОБА_6 та прокурором за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 332, ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання : за ч. 2 ст. 15 та ч. 1 ст. 332 КК України з застосуванням ст. 69 КК України - штраф в розмірі 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 850 грн.; за ч. 1 ст. 369 КК України - штраф в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 850 гривень.

Речові докази: 2 (два) оптичних диска з наявними відеозаписами по факту надання ОСОБА_6 неправомірної вигоди службовій особі прикордонної служби ОСОБА_7 в сумі 200 доларів США, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. ст. 961, 962 КК України застосувати спеціальну конфіскацію, примусово безоплатно вилучивши у власність держави грошові купюри номіналом 100 доларів США у кількості 2 штук, а саме: грошова купюра номіналом 100 доларів США серійний номер № LL42366705С, грошова купюра номіналом 100 доларів США серійний номер № LК38101912Е.

Арешт на грошові купюри номіналом 100 доларів США у кількості 2 штук, а саме: грошова купюра номіналом 100 доларів США серійний номер № LL42366705С, грошова купюра номіналом 100 доларів США серійний номер № LК38101912Е, накладений за ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 листопада 2021 року (справа № 592/1947/20), скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1