Справа № 346/674/23
Провадження № 1-кс/346/101/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Коломия клопотання старшого слідчого СВ Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором у кримінальному провадженні №0000105 від 02.02.2023 р. про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першокостянтинівка Чаплинського району Херсонської області, тимчасово фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працює, не одруженого, не судимого, депутатом не являється, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

Клопотання надійшло до суду 14 лютого 2023 р.

Суд перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження в рамках якого подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, -

в с т а н о в и в :

Слідчий звернулася з вказаним клопотанням, погодженим прокурором Коломийської окружної прокуратури, в обгрунтування якого посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 01.02.2023 р. близько 02:47 год. підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Коломия по вул. Привокзальна, в період воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, та продовженого на 90 діб Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.11.2022 №757/2022, затвердженого Законом № 2738-IX від 16.11.2022, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму вікна проник до кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_7 , звідки таємно викрав три пачки сигарет «Sobranie Black» вартістю 141 (сто сорок одна) гривня 15 (п`ятнадцять) копійок за одну пачку, чотири пачки сигарет «Sobranie KS Gold UA» вартістю 82 (вісімдесят дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок за одну пачку, шість пачок сигарет «Sobranie SS White» вартістю 84 (вісімдесят чотири) гривні 69 (шістдесят дев`ять) копійок за одну пачку, дві пачки сигарет «Camel Blue» вартістю 79 (сімдесят дев`ять) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок за одну пачку та дві пачки сигарет «Camel» вартістю 78 (сімдесят вісім) гривень 10 (десять) копійок за одну пачку, які належать ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_6 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1578 (одна тисяча п`ятсот сімдесят вісім) гривень 89 (вісімдесят дев`ять) копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням в інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

12 лютого 2023 приблизно біля 11 години 15 хвилин підозрюваний Брода, перебуваючи на території храму «Ікони Пресвятої Богородиці» в с. Ценява П`ядицької ТГ Коломийського району Івано-Франківської області, де діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та суспільно- небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, маючи на меті заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, через відчинені дверки, проник у салон автомобіля марки ВАЗ 2106 білого кольору, із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 (на якому на момент вчинення кримінального правопорушення перебував номер на зеленому фоні НОМЕР_2 ), належного на праві користування ОСОБА_8 , де за допомогою викрутки, яка знаходилась у салоні автомобіля, завів двигун вищевказаного автомобіля, після чого на вказаному автомобілі місце вчинення кримінального правопорушення покинув.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

12 лютого 2023 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

13 лютого 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю.

Злочини у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а саме за вчинення якого відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та за вчинення якого відповідно до ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч.2 п.4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається відносно до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілого, оскільки останній знає місце перебування потерпілого, вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки неодноразово вчинив правопорушення проти власності, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Враховуючи те, що підозрюваний Брода на даний час не працює, не має постійного місця проживання, не має офіційних джерел для здобуття необхідних для існування речей, відсутні міцні соціальні зв`язки, неодноразово вчиняв злочини проти власності, на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, усвідомлюючи тяжкість покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює, що обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі; незаконно впливати на потерпілого, оскільки йому відомо місце його перебування; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи вищенаведені ризики, та беручи до уваги слабкі соціальні зв`язки підозрюваного, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не являється за можливе.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки останній вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, а тому, як тільки Броду буде звільнено з під-варти, останній одразу ж вчинить спробу втечі.

Окрім цього, для запобігання вищевказаним ризикам, необхідно врахувати суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бєкчиєв проти Молдови; Мангурас проти Іспанії).

Таким чином, до підозрюваного ОСОБА_6 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та вважають за необхідне клопотати перед судом про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Підозрюваний Брода не заперечив щодо задоволення клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник заперечив щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає за можливе обрати більш м який запобіжний захід у виді особистого зобов язання.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно зі ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно із положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять, надані сторонами кримінального провадження, докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Окрім того, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя бере до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Із матеріалів клопотання вбачається, що у СВ Коломийськуого РВП ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження №0000105, відомості про яке внесені до ЄРДР - 02.02.2023 р. за ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України (а.с. 5-6).

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, про що 13.02.2023 р. останньому було повідомлено про підозру (а.с.34-35).

Аналізуючи надані слідчому судді докази з точки зору причетності до вчиненого правопорушення, суд доходить висновку про наявність вагомих доказів, які вказують на можливу причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме: показами ОСОБА_7 , протоколом огляду предмета (оптичного диску) від 06.02.2023, постановою про визнання речових доказів від 06.02.2023, показами свідка ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2023, протоколами огляду місця події від 12.02.2023, постановами про визнання речовими доказами від 12.02.2023, показами ОСОБА_8 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 12.02.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного Брода суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з врахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прокурором та слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що перешкоджають органам досудового розслідування уникнути їх без взяття його під варту, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, оскільки йому відомо місце його перебування; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Так, в обґрунтування наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі за ст. 185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а за ст. 289 ч.2 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, що усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення кримінальних правопорушень вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

На підтвердження наявності ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України також свідчить те, що підозрюваному відоме місце проживання та знаходження потерпілого, що підтверджує можливість підозрюваного Брода схиляти потерпілих до зміни власних показань на його користь.

На підтвердження наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України також свідчить те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу немає, , може продовжити злочинну діяльність, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Враховуючи обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Крім того, зважаючи на наявність зазначених вище ризиків та те, що на даний час не проведено всіх слідчих дій з метою отримання належних та допустимих доказів, слідчий суддя вважає ці обставини такими, що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обираючи запобіжний захід, слідчий суддя враховує вік підозрюваного, його майновий та сімейний стан, а також інші характеризуючи дані, які підтверджені наявними у справі доказами.

Беручи до уваги вищенаведене, сукупність вказаних фактів, слідчий суддя доходить переконання, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є також істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, за винятком випадків, що містяться у ч.4 цієї статті.

При визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Що стосується заперечень захисника, то суд вважає такі необгрунтованими та недоведеними.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів - по 12 квітня 2023 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання - з 20 години 35 хвилин 12 лютого 2023 року.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 здійснювати в Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)".

Визначити заставу в розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на на депозитний рахунок: одержувач коштів: МФО: 820172, Код отримувача: 26289647, Банк отримувача : ДКС України, м. Київ, Рахунок: UA0002265, призначення платежу: застава по кримінальному провадженні за ОСОБА_6 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 на строк до 12 квітня 2023 року наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з м. Коломиї Івано-Франківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утриматись від спілкування з потерпілими, свідками в даному кримінальному провадженні, та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1