КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2520/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002688, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 17 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17 лютого 2023 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 17 квітня 2023 року.

В поданих апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 просять оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначають, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора та всупереч вимогам діючого законодавства і практики Європейського суду з прав людини, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За доводами апелянтів, ризик переховування обвинуваченого від суду в даному кримінальному провадженні відсутній, а сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Звертають увагу суду, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, з`являвся до органу досудового розслідування з`являвся за першим викликом.

За результатами апеляційного перегляду просять скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та застосувати до неї запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що вона не має наміру переховуватись від суду чи будь-яким іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Просить врахувати, що до взяття її під варту вона своєчасно з`являлась за викликом до слідчого, не змінювала місце проживання.

До суду апеляційної інстанції надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про розгляд апеляційної скарги без його участі. Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про виклик їх до суду для участі у розгляді їх апеляційних скарг не заявляли. Прокурор також не з`явився до суду і не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі.

З цих підстав суд, діючи у відповідності до положень ч.4 ст.422-1 КПК України, здійснює розгляд апеляційних скарг без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів сформованого контрольного провадження, на розгляді Деснянського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002688 по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, в якому здійснюється судовий розгляд.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17 лютого 2023 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 17 квітня 2023 року.

Ухвалюючи рішення про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, суд визнав обґрунтованим продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема переховування обвинувачених від суду та незаконного впливу на свідків, які ще не допитані судом, перешкоджання розгляду кримінального провадження іншим шляхом.

Суд також навів інші обставини, які ним були враховані при продовженні обраного обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме обставини кримінального правопорушення, ступінь тяжкості інкримінованого злочину, дані про особу обвинувачених, які раніше не судимі, не одружені, не мають міцних соціальних зв`язків, не працевлаштовані.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, з огляду на наступне.

За приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про існування ризиків переховування від органів досудового слідства та/або суду, незаконно впливати на свідків.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилаються обвинувачені та захисник в поданих апеляційних скаргах, в тому числі клопотання захисників та обвинувачених про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою у виді цілодобового домашнього арешту.

Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 17 лютого 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 17 квітня 2023 року, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3