Справа № 175/3175/22
Провадження № 1-кп/175/166/22
Вирок

Іменем України

31 жовтня 2022 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000182 відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

05.10.2022 року близько 17.00 години, більш точний час органом дізнання невстановлений, ОСОБА_4 знаходився у будинку АДРЕСА_2 , де між ним і неповнолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник словесний конфлікт.
Під час конфлікту ОСОБА_4 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, перебуваючи у коридорі зазначеного будинку, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 умисно наніс їй один удар лівою рукою, стиснутою в кулак, на яку був намотаний ланцюг з бензопили, в область нижньої щелепи зліва, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді садна у підщелепній області ліворуч. Після цього ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_6 , яка зробивши три кроки назад, спиною підперла вхідні до кімнати двері, та продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, наблизився до потерпілої та умисно наніс їй два удари лівою рукою, стиснутою у кулак, на яку був намотаний ланцюг з бензопили, в область щоки праворуч, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді дев`яти саден у проекції виличної дуги праворуч, на правій щоці та в проекції нижньої щелепи праворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
До обвинувального акта, в якому зазначено клопотання прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, долучена письмова заява ОСОБА_7 , складена у присутності захисника ОСОБА_8 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, а також долучена письмова заява законного представника ОСОБА_9 та неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , складена у присутності педагога ОСОБА_10 , щодо згоди з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
За результатами дослідження змісту відповідних заяв і матеріалів кримінального провадження № 0000182, у суду не виникло сумнівів у тому, що ці заяви обвинуваченого, законного представника потерпілої та неповнолітньої потерпілої є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі та процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу про вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.
Згідно з ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, і повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом дізнання обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Так, установлені органом дізнання обставини не оспорюються обвинуваченим і іншими учасниками судового провадження та суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів і визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами кримінального провадження № 0000182.

Вищенаведені фактичні обставини «поза розумним сумнівом» достатньо доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку за обставин, викладених у обвинувальному акті від 25.10.2022 року, і його умисні дії суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного проступку, обставини справи та особу ОСОБА_7 , - уперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, та полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 06.11.2009 року далі Постанова ПВСУ № 7), при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винуватим у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 вказав, що окремим виявом справедливості є відповідність покарання вчиненому злочину, адже покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Виходячи з викладеного і положень ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням обставин справи та даних про особу ОСОБА_7 , який умисно вчинив кримінальне правопорушення відносно неповнолітньої особи, суд вважає необхідним призначити покарання у виді громадських робіт на максимальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.125 КК України.

Саме таке покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Запобіжний захід ОСОБА_11 не обирався.
Цивільний позов законним представником потерпілої в інтересах неповнолітньої потерпілої не заявлявся, витрати на залучення експертів і речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з дня отримання його копії з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1