Справа №760/6192/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)

30 листопада 2022 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 111-1, ч. 3 ст. 114-2 КК України, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 19.03.2022 р., клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 2 грудня 2022 р. включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

В судовому засіданні прокурор подав суду клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, мотивуючи його наявністю ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме, того що, знаходячись на волі обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення, впливати на свідків та потерпілих, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Так, прокурор вказав, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що було вчинене на користь російської федерації, а тому обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити свою злочинну діяльність, а також вплинути на свідків, які ще не були допитані в судовому засіданні.
Обвинувачений та захисники проти продовження строку дії запобіжного заходу заперечували. Захисники вказали, що будь-які ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, оскільки прокурор не навів переконливих доказів необхідності тримання обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства. Крім того, сторона захисту вважає, що інкриміновані ОСОБА_8 правопорушення кваліфіковані неправильно, а отже, підозра є необґрунтованою.

Обвинувачений думку захисника підтримав повністю, зазначив про можливість зміни йому запобіжного заходу на інший, що не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачують ОСОБА_8 та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до наступних висновків.

Судом враховано тяжкість та міру покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.

На даний час ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу не зменшилися. Так, ОСОБА_8 і досі може переховуватись від суду, впливати на свідків та продовжити протиправну діяльність.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатню високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Суд наголошує на тому, що виключний перелік ризиків, запобігти яким має запобіжний захід, визначений ч. 1 ст. 177 КПК України. Виходячи з цього суд не вправі зважати на інші ризики та має зазначати в ухвалі дійсні ризики, а не кожен раз різні чи нові. Враховуючи те, що судовий розгляд триває достатньо довго з об`єктивних причин, ризики із минулих судових засідань залишаються ті самі, оскільки процесуальна стадія не змінюється. Таким чином, кожного разу суд зазначає дійсні ризики, яким кожного разу надає нову оцінку.
Так, обвинувачений обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, а тому судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , вид та міру покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, суд вважає наявним ризик того, що він може переховуватися від суду задля уникнення даного покарання.
Крім того, розгляд кримінального провадження тільки розпочато, в судовому засіданні не допитані свідки, тому суд вважає, що перебуваючи на волі, обвинувачений може впливати на них, оскільки свідки є односельцями обвинуваченого.
Так, як зазначив Європейський суд з прав людини (пункт 44 рішення від 18 грудня 2012 р. по справі Сопин проти Російської Федерації), «Суд повторює, що виправданий страх помсти, часто може бути достатнім для того, щоб залякані свідки відмовилися від участі в кримінальному процесі в цілому».
Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Так, розглядаючи можливість застосування до ОСОБА_8 альтернативних запобіжних заходів, суд враховує особу обвинуваченого, а також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , обвинувачений розуміючи та усвідомлюючи невідворотність покарання, в разі якщо його вина буде доведена, може переховуватись від суду.
Суду не надано достатніх доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та зазначені в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва, якою ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою суттєво зменшилися чи зникли. Будь-які дані у суду щодо цього також відсутні.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у даній статті.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що інші запобіжні заходи, в тому числі і запобіжний захід у виді домашнього арешту, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.
Оскільки судовий розгляд тільки розпочався, всі матеріали справи та речові докази ще не досліджені, свідки не допитувалися, суд не може перевірити правильність кваліфікації кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченому, а тому дані доводи сторони захисту не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Таким чином, суд при продовженні строку дії запобіжного заходу не визначив розмір застави.
Виходячи із зазначеного, суд,-
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.
Строк дії ухвали до 28 січня 2023 р. включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.
Повний текст ухвали оголошується 2 грудня 2022 р. о 17.15

Головуючий
Судді