Справа № 138/166/23
Провадження №:1-кс/138/51/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання старшого слідчого Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 , яке погоджено з прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_2 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, з вищою освітою, в порядку ст.89 КК України не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

24 січня 2023 року старший слідчий СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_2 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 22 січня 2010 року ОСОБА_6 з корисливих спонукань, достовірно знаючи про свої боргові зобов`язання перед банковими установами та фізичними особами, шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , під приводом розвитку бізнесу, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , отримав від останнього грошові кошти на загальну суму 569 000 грн, після чого, грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, від своїх грошових зобов`язань відмовився, чим завдав значного матеріального збитку ОСОБА_7 .

Відомості про зазначені кримінальні правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 11 грудня 2012 року з визначенням кваліфікації за ч.4 ст.190 КК України.

Відповідно до клопотання наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-заявою про вчинення злочину від ОСОБА_7 , від 07.12.2012 про вчинення шахрайських дій ОСОБА_6 ;

-договорами позики від 22.01.2010, в яких вказано про надання грошової позики ОСОБА_7 ОСОБА_6 ;

-ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниця від 25.05.2012 про оголошення в розшук боржника ОСОБА_6 ;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ,;

-рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 20.12.2011 щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 боргу у сумі 569000 грн;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.07.2014;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.09.2014 та 29.07.2015.

Як на ризики передбачені ст.177 КПК України, слідчий посилається на п.п.1, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, підставою обрання даного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним вищевказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризику, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Обґрунтуванням наявності ризику, визначеного п.4 ч.1 ст.177 КПК України є те, що підозрюваний ОСОБА_6 притягується до відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Окрім того, підозрюваний ОСОБА_6 наразі перебуває у розшуку, достеменно знаючи про кримінальне переслідування, зник зі свого місця проживання на території України, стійких соціальних зв`язків на території держави не має, органам досудового розслідування надав неправдиві відомості щодо власної особистості, що перешкоджало його своєчасному розшуку. Згідно довідки інформації УДМС у Вінницькій області від 28.01.2016 № 03.3/1029 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 01.12.2010 отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 взамін попереднього паспорту серії НОМЕР_2 у зв`язку з уточненням установчих даних - дати народження. Зокрема, в паспорті ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 дата народження була - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, до 2010 року ОСОБА_6 користувався паспортом громадянина України з датою народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, підготовлено слідчим та погоджено прокурором 12 серпня 2015 року. На виконання вимог ст.ст.277, 278 КПК України забезпечено вручення вказаного повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. Однак, на виклики до слідчого ОСОБА_6 не з`явився та до теперішнього часу не надав будь-яких підтверджуючих документів щодо поважності причин неявки. У зв`язку з тим, що під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного не було відомо, та були всі підстави вважати, що останній переховується від органу досудового розслідування та суду, тому 17 серпня 2015 року винесено постанову про оголошення його в розшук. Крім цього, повідомлення про підозру 16 січня 2023 року також було вручено матері ОСОБА_6 - ОСОБА_10 .

Підозрюваний ОСОБА_6 зник з місця свого проживання на території Могилів-Подільського району, на виклики до органу досудового розслідування не з`являвся, про поважність неявки слідчого не повідомляв. На даний час в матеріалах кримінального провадження наявні відомості про знаходження його в Російській Федерації, відтак, з метою уникнення кримінальної відповідальності він переховується від органу досудового розслідування, тому 15 серпня 2015 року його оголошено у розшук. Крім цього, з показань свідка ОСОБА_8 відомо про те, що у 2011 році останній мав зустріч з ОСОБА_6 у м. Москва Російської Федерації. Факт перебування ОСОБА_6 закордоном, а саме в Російській Федерації, підтвердив і свідок ОСОБА_9 .

Розшукові дії щодо ОСОБА_6 тривають і на даний час.

Згідно інформації з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», яка зберігається 5 років, даних про перетин ОСОБА_6 державного кордону України з 20.10.2020 по день надання інформації немає. Аналогічно не виявлено інформації про перетин ОСОБА_6 державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях та тимчасово окупованою територією АР Крим у період з 13.08.2017 по 13.08.2022. Тобто на даний час ОСОБА_6 знаходиться за межами України.

Застосування до підозрюваного інших менш суворих запобіжних заходів у даному випадку є недоцільним та неможливим, оскільки вони не забезпечать виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, передбачених КПК України і його належної поведінки.

Встановлені обставини унеможливлюють проведення ефективного та оперативного здійснення досудового розслідування в цілому.

З огляду на це слідчий просила обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в порядку, передбаченому ч.6 ст.193 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 клопотання підтримала, додатково зазначивши, що постановою старшого слідчого Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 . ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, що також є підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч.6 ст.193 КК України.

Захисник ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, зазначаючи, що слідчий мав би звернутися до суду із клопотанням про затримання підозрюваного ОСОБА_6 та доставку його до суду для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Заслухавши прокурора та захисника, перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по цих матеріалах, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрівається, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише в разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального правопорушення слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, а також існування ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, у зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема:

-заява про вчинення злочину від ОСОБА_7 від 07.12.2012 про вчинення шахрайських дій ОСОБА_6 ;

-договори позики від 22.01.2010, в яких вказано про надання грошової позики ОСОБА_7 ОСОБА_6 ;

-копія ухвали Ленінського районного суду м. Вінниця від 25.05.2012 про оголошення в розшук боржника ОСОБА_6 ;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 , в якому останній вказує про те, що ОСОБА_6 , зловживаючи його довірою, заволодів його грошовими коштами у сумі 569000 грн;

-копія рішення Апеляційного суду Вінницької області від 20.12.2011 щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 боргу у сумі 569000 грн;

-протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 02.07.2014, який вказав про те, що у грудні 2010 року та у березні 2011 року він зустрічався у м. Москва російської федерації з ОСОБА_6 , останній просив у нього кошти в борг та повідомляв про своє скрутне матеріальне становище;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.09.2014 та 29.07.2015, який вказав про те, що ОСОБА_6 купував у нього меблі, за які не розрахувався в повному обсязі та зник. Також свідок вказує, що йому відомо про те, що ОСОБА_6 знаходиться в Російської Федерації та інші матеріалами кримінального провадження в їх сукупності вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, зокрема, фактом інкримінування підозрюваному корисливого злочину, на думку слідчого судді виключають собою можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення. Так, діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою». У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Згідно ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції. За визначенням ЄСПЛ обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив що суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Таким чином слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою, зокрема, для вирішення питання про обрання до неї запобіжного заходу.

З приводу встановлення факту оголошення ОСОБА_6 в міжнародний розшук слідчий суддя приходить до такого висновку.

Постановою старшого слідчого Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 , здійснення якого доручено співробітникам СКП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Єдиним основним актом, який стосується міжнародного розшуку, є Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020. Відповідно до розділу IV Інструкції Уповноважений підрозділ запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну.

Публікація Червоного оповіщення запитується за таких умов:

вчинене особою діяння кваліфіковано як злочин відповідно до Кримінального кодексу України;

особу в установленому законодавством порядку оголошено в розшук правоохоронними органами України:

для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше двох років;

для виконання вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі на термін щонайменше шість місяців, або якщо невідбута особою частина покарання становить не менше шести місяців.

Для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення, а також інформацію та документи, серед яких зокрема завірену копію постанови про оголошення розшуку особи (постанови про зупинення досудового розслідування); завірену копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу) на стадії досудового розслідування.

При цьому, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч.2 ст.281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено старшим слідчим Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_5 шляхом винесення постанови від 16 липня 2021 року про оголошення в міжнародний розшуку підозрюваного ОСОБА_6 .

Фактично, дата винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного - є датою оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, а саме з цим фактом ч.6 ст.193 КПК України пов`язує можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у його відсутність.

Зокрема такого висновку дійшов Вищий антикорупційний суд в ухвалі від 28 липня 2020 року у справі № 991/5453/20 (провадження 1-кс/991/5611/20).

Враховуючи викладене, а також те, що стороною обвинувачення, окрім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук шляхом винесення відповідної постанови, є підстави для задоволення клопотання слідчого про обрання за відсутності підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позицію захисника про безпідставність звернення до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя знаходить неспроможною, оскільки саме ч.6 ст.193 КПК України визначена спеціальна процедура розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, яка передбачає, зокрема, оголошення підозрюваного, обвинуваченого у міжнародний розшук.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176-178, 183,184, 186, 187, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчим суддею за участю підозрюваного розглянути питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або про його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали учасникам судового провадження буде оголошений 30 січня 2023 року о 8 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1