ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року

м. Київ

Справа № 751/3328/18

Провадження № 51-3938 км 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року у кримінальному провадженні № 0001110 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що, працюючи на посаді головного спеціаліста виробничо-технічного відділу управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації, будучи службовою особою, здійснюючи організаційно-розпорядчі функції, у період часу з 21 листопада 2016 року до 23 грудня 2016 року, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них; при цьому маючи реальну можливість їх виконувати належним чином, не здійснив належний технічний нагляд при виконанні робіт по об`єкту реконструкції фасаду районного Будинку культури із заміною покрівлі даху та благоустроєм прилеглої території у АДРЕСА_2 , згідно з договором підряду № 1, укладеним 20 вересня 2016 року між відділом культури і туризму Бахмацької райдержадміністрації (замовник) та ТОВ «МІСТОБУД ПЛЮС» (підрядник), внаслідок чого на розрахунковий рахунок ТОВ «МІСТОБУД ПЛЮС» було перераховано грошові кошти у сумі 2 364 474 грн 58 коп. за роботи, які фактично не виконувалися.

Діяння ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 367 КК України як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 16 червня 2022 року звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження 0001110 щодо нього за ч. 2 ст. 367 КК України закрив.

Цивільний позов сектору культури і туризму Бахмацької райдержадміністрації до ОСОБА_7 залишив без розгляду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів, на суму 41 867 гривень 83 копійки місцевий суд відніс на рахунок держави. Вирішив питання щодо речових доказів.

Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 12 вересня 2022 року апеляційну скаргу прокурора задовольнив. Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасував в частині щодо процесуальних витрат.

Постановив у цій частині нову ухвалу, якою стягнув з ОСОБА_7 на користь держави витрати в сумі 41 867 гривень 83 копійки. В іншій частині ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 апеляційний суд залишив без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог КПК України.

Мотивуючи свої вимоги, захисник зазначає, що вважає незаконним рішення апеляційного суду щодо скасування ухвали суду першої інстанції і постановлення нової ухвали з підстав щодо вирішення питання про розподіл процесуальних витрат. Також зазначає, що апеляційним судом не зазначено визначених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав подану касаційну скаргу частково.

Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він уповноважений лише перевіряти правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412 - 414 КПК України.

Рішення судів щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності та закриття кримінального провадження щодо нього в касаційному порядку не оскаржуються.

Стосовно доводів касаційної скарги щодо вирішення апеляційним судом питання про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальних витрат колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.

Статтею 118 КПК України визначено, що процесуальні витрати складаються із 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частин 1, 2 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Однак кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цією статтею строки.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України є безумовним, оскільки підставою для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих стороні обвинувачення для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

В такому випадку наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України, таких витрат.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21) сформульовано висновок щодо застосування норм права, відповідно до якого, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

ОСОБА_7 ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2022 року звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження щодо нього закрито. Законність вказаного рішення в цій частині не оскаржується у касаційному порядку.

Зі змісту обвинувального акту убачається, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 367 КК України було проведено наступні експертизи: судову будівельно-технічну експертизу (висновок № 710/711/17-24 від 29 серпня 2017 року); експертизу матеріалів, речовин та виробів (висновок № 16680/17-34 від 02 жовтня 2017 року); судову технічну експертизу (висновок № 1224 від 12 жовтня 2017 року); судову почеркознавчу експертизу (висновок № 1225 від 09 жовтня 2017 року); судову товарознавчу експертизу (висновок № 1082 від 08 листопада 2017 року); судову товарознавчу експертизу (висновок № 1154 від 16 листопада 2017 року); судову будівельно-технічну експертизу (висновок № 5521/17-24 від 16 січня 2018 року); судову почеркознавчу експертизу (висновок № 106 від 02 березня 2018 року); судову почеркознавчу експертизу (висновок № 117 від 21 лютого 2018 року); судову технічну експертизу (висновок № 118 від 23 лютого 2018 року).

Загальний розмір витрат на залучення експертів згідно зі змістом обвинувального акту складає 41 867 гривень 83 копійки.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, зазначені експертизи були призначені слідчими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування (т. 1 а. с. 38-39).

Таким чином, враховуючи указаний вище висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, колегія суддів вважає, що ухвала Чернігівського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 підлягає зміні в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат за проведення експертиз.

Витрати, понесені у вказаному кримінальному провадженні з ініціативи органу досудового розслідування на проведення експертиз, необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині вирішення питання про стягнення процесуальних витрат.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із проведенням експертиз, на суму 41 867 гривень 83 копійки віднести на рахунок держави.

В решті ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року залишити без зміни.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3