Справа № 303/6339/22
Номер рядка стат. звіту -387
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2022 року за №0000150 про обвинувачення

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого

АДРЕСА_1 , громадянина України,
українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого,
в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,
військовослужбовця військової служби за контрактом на
посаді номера обслуги 3 обслуги 2 самохідного
артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї
самохідного артилерійського дивізіону бригадної
артилерійської групи (ВОС 136533) військової частини
НОМЕР_1 , старшого солдата,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), під час дії особливого періоду, у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 12, 16, 49, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, 14.12.2020 року о 09 годині не прибув на ранкове шикування, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та був відсутній на військовій службі по 15.01.2021 року, в подальшому 01.02.2022 року не прибув на ранкове шикування о 09 годині, повторно самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та був відсутній на військовій службі по 25.08.2022 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
30 серпня 2022 року між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до умов угоди підозрюваний ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000150 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч. 4 КК України, в угоді викладено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію, яка ніким не оспорюється, а також узгоджено призначення покарання підозрюваному за ст. 407 ч. 4 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік та із застосуванням п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, визнав повністю, щиро розкаюється.
Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Прокурор просив затвердити угоду на умовах, викладених у ній.
Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступних висновків.
Із п.1 ч.3 ст.314 КПК України вбачається, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, як затвердити угоду.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно вимог ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КК України та КПК України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Закарпатської спеціалізованої

прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду і розміру покарання.
Керуючись ст.ст.314, 368, 370, 371, 373, 376, 474, 475, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.08.2022 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000150 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 на період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в порядку, передбаченому ч.4 ст.394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1