КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/5409/18 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження№11-кп/824/1300/2022 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19 травня 1997 року Московським райсудом м. Києва за ч. 3 ст. 140 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 3 роки; 20 серпня 1999 року Московським райсудом м. Києва за ч.2 ст. 142 КК України на 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна, звільнився 04 березня 2003 року умовно-достроково на 3 роки 10 місяців; 16 вересня 2004 року Оболонським райсудом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання; 26 квітня 2016 року Солом`янським райсудом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 20 вересня 2017 року Голосіївським райсудом м. Києва за ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання 08 лютого 2018 року,

визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 30 березня 2018 року приблизно об 11 год. за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , після чого у них виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи згідно розподілених ролей, відповідно до яких особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, спостерігала за навколишньою обстановкою аби їх злочинні дії не були викриті, а ОСОБА_8 в цей час за допомогою принесених із собою викрутки та металевого лому зламав замок вхідних дверей, після чого обидва проникли до вказаної квартири, звідки повторно таємно викрали належне ОСОБА_11 майно, а саме: ноутбук "Samsung NP-R518 Silver" у комплекті з акумуляторною батареєю та зарядним пристроєм до нього вартістю 2600 грн., мобільний телефон "Nokia 1202-2", жорсткий диск "Hard Disk Drive NP-R518" та два флакони парфумів "Armand Basi in Blue" та "Lacoste", що не представляють матеріальної цінності для потерпілого, після чого з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.
Окрім того, 30 березня 2018 року приблизно о 13 год. ОСОБА_8 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , після чого у них виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи згідно розподілених ролей, відповідно до яких особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, спостерігала за навколишньою обстановкою аби їх злочинні дії не були викриті, а ОСОБА_8 в цей час за допомогою принесених із собою викрутки та металевого лому зламав замок вхідних дверей, після чого обидва проникли до вказаної квартири, звідки повторно таємно викрали належне ОСОБА_12 майно, а саме, ноутбук "Acer Aspire 2930-844GMI" у комплекті з акумуляторною батареєю та зарядним пристроєм до нього вартістю 2533 грн. 33 коп., ноутбук "DELL PP25L" у комплекті із акумуляторною батарею та зарядним пристроєм до нього вартістю 2100 грн., електричну машинку для стрижки "Philips hair clipper QC5130" із зарядним пристроєм вартістю 400 грн., синтезатор "Yamaha" модель PSR-E413 у комплекті із акумуляторною батареєю та зарядним пристроєм до нього вартістю 6399 грн. 67 коп., черевики, одну упаковку кави "Jacobs Monarch" вагою 70 г та годинник "Orient", які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, після чого з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.
В обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначає, що суд не взяв до уваги його показання про те, що на момент вчинення крадіжки по АДРЕСА_4 , він перебував в іншому місці і зустрівся з ОСОБА_13 лише о 13 год. 30 хв., а слідством встановлено, що злочин вчинено об 11 годині. Даний факт спростовує твердження обвинувачення про наявність відбитків пальців за вказаною адресою.

Апелянт зазначає, що дані відбитки були залишені ним у відділенні національної поліції та умисно підкинуті разом з речами, на яких вони були залишені, працівниками поліції на місці злочину, оскільки у працівників поліції не було іншого способу пов`язати його з даним злочином.

Також, суд першої інстанції не допитав у якості свідка ОСОБА_14 , оскільки він помилився і назвав прізвище ОСОБА_15 , так як був з ним мало знайомий, але саме показання даного свідка могли б пояснити, чому він перебував в одній машині з ОСОБА_13 , в якій працівниками національної поліції були виявлені та вилучені викрадені речі, про походження яких йому відомо не було.

Крім того, апелянт зазначає, що інші підозрювані, надавши на досудовому слідстві показання, зручні для фальсифікації матеріалів справи, переховуються від слідства та суду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 також просить скасувати вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.
В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що в судовому засіданні ОСОБА_8 був позбавлений можливості скористатися своїми правами в повному обсязі, оскільки його клопотання та клопотання сторони захисту або ігнорувались, або виконувались неналежним чином, зокрема, винесені приводи суду, з метою не допустити до участі в судовому засіданні важливих свідків та другого обвинуваченого.
Також захисник зазначає, що суд не встановив місце скоєння злочину одного з інкримінованих ОСОБА_8 епізодів, оскільки відповідно до вироку, 30 березня 2018 року ОСОБА_8 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, скоїли викрадення чужого майна квартири АДРЕСА_3 . Потерпілий ОСОБА_12 вказав, що двері до кв. АДРЕСА_3 зламані, в квартирі речі розкидані, пропало майно, про що він повідомив поліцію. При огляді автомобіля «Рено Кліо», присутній при цьому ОСОБА_13 , пояснив, що речі вони з ОСОБА_8 винесли з кв. АДРЕСА_5 . Дактилоскопічна експертиза проводилась з відбитками пальців у кв. АДРЕСА_5 . У вироку суду зазначено, що присутній при огляді автомобіля ОСОБА_16 пояснив, що вилучені в автомобілі речі два чоловіка винесли з будинку АДРЕСА_6 та поклали до машини.
У вироку суду зазначено, що огляд місця події проводився за адресою: АДРЕСА_7 , при цьому посилання йде на огляд місця події 30 березня 2018 року за адресою: АДРЕСА_8 .
У висновку дактилоскопічної експертизи зазначена адреса: АДРЕСА_8 , суд у вироку зазначає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що він не вчиняв крадіжок з квартир потерпілих, суд вважає необґрунтованими, зокрема тому, що в кв. АДРЕСА_3 виявлено сліди пальців рук ОСОБА_8 , походження яких останній пояснити не міг.
Отже, на думку захисника місце скоєння вищевказаного злочину судом не встановлено, проте ОСОБА_8 в цій частині ухвалено вирок і призначено покарання у виді реального позбавлення волі.
Крім того, захисник вважає, що суд не встановив час скоєння злочину одного з інкримінованих ОСОБА_8 епізодів, оскільки у вироку зазначено, що 30 березня 2018 року приблизно об 11 годині ОСОБА_8 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, скоїли таємне викрадення майна з квартири АДРЕСА_2 .
Проте, ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що приблизно о 12-30 годин 30 березня 2018 року зустрівся зі знайомим ОСОБА_17 ), за його проханням приїхав на кінцеву зупинку маршрутки № 416 приблизно о 13-30, звідти зателефонував ОСОБА_13 , через деякий час під`їхав на синій машині ОСОБА_13 , за кермом якої був ОСОБА_18 . Так як ОСОБА_8 казав, що зустрівся з ОСОБА_13 приблизно після 13-30 годин 30 березня 2018 року і останній пропонував йому взяти замість грошей ноутбук, то на момент зустрічі ноутбук в автомобілі ОСОБА_19 вже був.
При цьому, ні обвинувачений ОСОБА_13 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, ні свідок ОСОБА_20 відносно зазначеного показань епізоду не надавали.
Потерпілий ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що 30 березня 2018 року пішов на роботу о 8 годині, до 10 годин у квартирі залишався син, прийшов додому приблизно о 21 годині і виявив, що вхідні двері відчинені, замки зламані, речі розкидані, пропали речі. Жодних свідків скоєної крадіжки не встановлено і в судовому засіданні не допитано.
Судом не встановлено також, чим займались ОСОБА_13 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, і ОСОБА_20 , який возив в належному йому на праві власності автомобілі ОСОБА_13 , 30 березня 2018 року з 11 годин до 13 години, а отже судом не встановлений час, коли були викрадені речі з квартири АДРЕСА_9 , а показання ОСОБА_8 по даному епізоду, дані ним в судовому засіданні, не спростовані.
Крім того, захисник зазначає, що не доведено, що саме ОСОБА_8 ламав замки вхідних дверей ломом, оскільки металевий лом не знайдено і не вилучено ні при огляді автомобіля, ні при обшуку ОСОБА_8 , ні при огляді квартир. Звідки суду стало відомо, що двері відкривались саме таким чином, і відкривав їх саме ОСОБА_8 невідомо, і у вироку про це нічого не зазначено, відтак судом не встановлений механізм скоєння злочину, а розподілення ролей між ОСОБА_8 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, які зазначені у вироку, не підтверджується наданими до суду доказами і свідчать про упередженість та необ`єктивність суду відносно ОСОБА_8 .
Також, на думку захисника, протокол огляду місця події від 30 березня 2019 року, під час якого проведено огляд автомобіля «Рено Кліо», що належить ОСОБА_16 та на задньому сидінні виявлено: рюкзак чорний, в якому ходиться викрутка чорна, ноутбук марки Асер..., рукавиці будівельні синього кольору з оранжевими пухирцями (бульбашками), набір магнітних ключів від домофона, підтверджує показання ОСОБА_8 відносно того, що квартири мав можливість обікрасти особисто ОСОБА_13 , тобто особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.
Крім того, у свідка ОСОБА_19 , який возив ОСОБА_13 , був мотив оговорити ОСОБА_8 , по-перше, щоб не стати співучасником злочину, бо викрадені речі знаходились в його автомобілі, по-друге, тому що він не знав ОСОБА_8 , в той час з ОСОБА_13 , ймовірно, знаходився в приятельських відносинах, враховуючи те, що на зустріч з ОСОБА_8 вони приїжджали разом.
Також, суд не прийняв до уваги і взагалі не зазначив у вироку показання ОСОБА_8 з приводу того, що ОСОБА_13 , коли зустрівся з ОСОБА_8 30 березня 2018 року, не передав йому гроші, а намагався розрахуватись ноутбуком, який ОСОБА_8 взяти відмовився, в руки його не брав, і після цього ОСОБА_13 запропонував поїхати до будинку, де йому дадуть гроші. Тільки після цього ОСОБА_8 сів в автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_20 , і вони поїхали до будинку, який вказав ОСОБА_13 , при цьому, показання ОСОБА_8 відносно того, що він знаходився в магазині, розташованому поблизу будинку, в який пішов ОСОБА_13 , досудовим розслідуванням ігнорувалось, в судовому засіданні не перевірялось, так як з самого початку був взятий обвинувальний ухил.
Крім того, в автомобілі були вилучені кілька ноутбуків з зарядними пристроями до них, телефони «Нокіа», два флакони парфумів, на яких могли бути сліди осіб, які їх брали в останнім часом, однак всі ці речі не оглядались на предмет отримання слідів на них, зокрема, папілярних.
Також суд, визнавши в якості доказу висновок експерта від 23 квітня 2018 року, відповідно до якого вилучені під час огляду місця події - квартири АДРЕСА_5 сліди пальців рук залишені середнім пальцем лівої руки ОСОБА_8 , проте судом не перевірені показання ОСОБА_8 відносно того, що в квартирах його відбитків пальців бути не могло, бо він туди не заходив.
Отже, про упередженість і обвинувальний ухил при розгляді кримінального провадження свідчить та обставина, що прокурором і судом зроблено все для того, щоб в судовому засіданні не були допитані ні другий обвинувачений ОСОБА_13 , ні свідок ОСОБА_22 , хоча вже на попередньому судовому засіданні ОСОБА_8 наполягав на обов`язковій присутності обвинуваченого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_22 і заявляв про те, що його обмовили. Суд не вжив всіх необхідних заходів для виклику зазначених осіб, оскільки ухвали про розшук та привід не виконані, а ухвали суду про здійснення приводу до суду свідка ОСОБА_19 навмисно не виконуються належним чином, так як показання даного свідка в судовому засіданні можуть спростувати обвинувачення відносно ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого до задоволення не підлягають, виходячи з таких підстав.
Висновок суду, про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у вироку доказами: показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , даними, які містяться у протоколах огляду місця події від 31 березня 2018 року в квартирі АДРЕСА_2 , даними протоколу огляду місця події - квартири АДРЕСА_3 , даними протоколу огляду місця події від 30березня 2018 року навпроти будинку АДРЕСА_6 автомобіля "Рено Кліо", даними протоколу огляду зазначеного автомобіля із застосуванням відеозйомки, висновком дактилоскопічної експертизи, даними протоколу затримання ОСОБА_8 .

Дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення майна, вчинене повторно, з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб, судом кваліфіковані правильно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 виду і розміру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який неодноразово судимий за вчинення корисних злочинів, посередню характеристику, наявність двох неповнолітніх дітей, обставину, що обтяжує покарання та відсутність обставин, що пом`якшує покарання та обґрунтовано призначив покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
Доводи захисника про те, що судом не перевірені показання ОСОБА_8 відносно того, що в квартирах його відбитків пальців бути не могло, бо він туди не заходив, а також доводи обвинуваченого про те, що суд не взяв до уваги його показань про те, що на момент вчинення крадіжки по АДРЕСА_4 , він перебував в іншому місці і зустрівся з ОСОБА_13 лише о 13 год. 30 хв., а також те, що його відбитки умисно підкинуті разом з речами, на яких вони були залишені, працівниками поліції на місці злочину, оскільки у працівників поліції не було іншого способу пов`язати його із злочином по АДРЕСА_4 , є безпідставними.
Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що після того як потерпілий ОСОБА_12 30 березня 2018 року повідомив поліцію про викрадення з його квартири АДРЕСА_10 було виявлено автомобіль "Рено Кліо" синього кольору, держномер НОМЕР_1 та під час огляду якого було вилучено майно викрадене з квартири останнього, а також майно, викрадене з квартири потерпілого ОСОБА_11 .
З відеозапису цієї слідчої дії вбачається, що власник автомобіля ОСОБА_16 пояснив, що вказані речі винесли з будинку та поклали до автомобіля два чоловіки. Присутній при огляді ОСОБА_13 пояснив, що вони з ОСОБА_8 викрали вказані речі. При цьому, ОСОБА_8 від дачі пояснень відмовився.
Вказані обставини також підтверджуються даними висновку дактилоскопічної експертизи, згідно з яким у квартирах обох потерпілих були виявлені сліди рук ОСОБА_8 і ОСОБА_13 .

Так, згідно з протоколом огляду місяця події від 31 березня 2018 року, під час проведення якого застосовувались технічні засоби - фотографування, та були вилучені 4 сліди папілярних узорів, які були упаковані до паперового конверту та опечатані печаткою "Для пакетів".

Відповідно до висновку дактилоскопічної експертизи слід пальця руки з розмірами по осях 42х20 мм - залишений середнім пальцем правої руки, слід пальця руки з розмірами по осях 19х12 мм залишений безіменним пальцем правої руки ОСОБА_8 .
Наведеними доказами в сукупності підтверджується причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого злочину.

Отже, доводи обвинуваченого про те, що його відбитки умисно підкинуті разом з речами на яких вони були залишені працівниками поліції на місці злочину є безпідставними та спростовуються наявними у кримінальному провадженні доказами в сукупності.

Версія обвинуваченого про те, що він перебував в іншому місці під час викрадення майна потерпілих, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а стороною захисту не було надано будь-яких даних та доказів на підтвердження версії ОСОБА_8 .
Доводи обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не допитав у якості свідка ОСОБА_14 , оскільки він помилився і назвав прізвище ОСОБА_15 , так як був з ним мало знайомий, але саме покази даного свідка могли б пояснити, чому він знаходився в одній машині з ОСОБА_13 , є безпідставними, оскільки під час судового розгляду провадження судом було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про допит даного свідка, оскільки вказаний свідок ОСОБА_23 ) не був свідком подій, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 та не міг підтвердити алібі обвинуваченого.

Посилання обвинуваченого не те, що інші підозрювані, які переховуються від слідства та суду, на досудовому слідстві надавали показання, зручні для фальсифікації матеріалів справи, є неспроможними, оскільки суд не посилався на показання будь-яких осіб, наданих на досудовому розслідуванні.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 був позбавлений можливості скористатися своїми правами в повному обсязі, оскільки його клопотання та клопотання сторони захисту або ігнорувались, або виконувались неналежним чином, зокрема, винесені приводи суду, з метою не допустити до участі в судовому засіданні важливих свідків та другого обвинуваченого є безпідставними.
Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що судом застосовувались заходи для виклику свідків, зокрема, свідка обвинувачення ОСОБА_22 , неодноразово застосовувались приводи вказаного свідка, проте виконати приводи не вдалося з незалежних від суду причин.
Окрім того, ухвалою суду від 10 січня 2019 року з кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_8 виділено в окреме провадження кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 185 КК України, оголошено його в розшук та зупинено судове провадження щодо останнього до його розшуку.
Отже, посилання захисника на те, що ОСОБА_8 був позбавлений можливості скористатися своїми правами в повному обсязі, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки судом застосовувались заходи для виклику та допиту свідка ОСОБА_22 та обвинуваченого ОСОБА_13 .
Доводи захисника про те, що суд не встановив місце скоєння злочину по епізоду злочину викрадення майна потерпілого ОСОБА_12 колегія суддів вважає безпідставними.
Як вбачається з вироку суду ОСОБА_8 засуджено за викрадення майна з квартири АДРЕСА_3 . Та обставина, що не співпадає адреса зазначена у вироку із адресою зазначеною у процесуальних документах, зокрема, протоколу огляду місяця події від 30 березня 2018 року АДРЕСА_6 є очевидною опискою, яка не впливає на висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вказаному злочині.
Доводи захисника про те, що суд не встановив час скоєння злочину по другому епізоду є безпідставними, оскільки судомОСОБА_8 засуджено за те, що 30 березня 2018 року приблизно об 11 год. ОСОБА_8 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , проникли до вказаної квартири, звідки повторно таємно викрали належне ОСОБА_11 майно.
Потерпілий ОСОБА_11 показав, що 30 березня 2018 року приблизно о 8 год. він пішов на роботу, при цьому, зачинив вхідні двері до своєї квартири АДРЕСА_2 на два замки.
Відповідно до даних протоколу огляду автомобіля "Рено Кліо" від 30 березня 2018 року, в салоні якого в подальшому працівниками поліції були вилучені, серед іншого, і речі викрадені з квартири ОСОБА_11 , огляд автомобіля розпочато о 14 годині 00 хвилин.
Отже, зазначений у вироку час - приблизно об 11 годині, на думку колегії суддів, судом встановлено.
Доводи захисника про те, що судом не встановлено, що саме ОСОБА_8 ламав замки вхідних дверей ломом, оскільки металевий лом не знайдено і не вилучено ні при огляді автомобіля, ні при обшуку ОСОБА_8 , ні при огляді квартир, а відтак судом не встановлений механізм скоєння злочину, є необґрунтованими.
Так, з вироку суду убачається, що ОСОБА_8 за допомогою принесених із собою викрутки та металевого лому зламував замки вхідних дверей потерпілих і такий висновок ґрунтується на матеріалах провадження.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30 березня 2018 року, у ОСОБА_8 було вилучено, зокрема, ніж розкладний із рукояткою коричневого кольору та викрутку.
Відсутність металевого лому при затриманні ОСОБА_8 не свідчить про не встановлення механізму скоєння злочину та не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України.
Доводи захисника про те, що під час судового розгляду не перевірено версії причетності ОСОБА_13 та ОСОБА_22 до вчинення злочину не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки розгляд провадження відповідно до ст. 337 КПК України проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Посилання захисника на те, що у свідка ОСОБА_19 , який возив ОСОБА_13 , щоб не стати співучасником злочину, бо викрадені речі знаходились в його автомобілі, був мотив оговорити ОСОБА_8 є голослівними та не підтверджуються наявними матеріалами кримінального провадження, а та обставина, що ОСОБА_22 з ОСОБА_13 ймовірно, перебувають у приятельських стосунках, не дають підстав вважати, що ці особи оговорили обвинуваченого.
Доводи захисника про те, що суд не прийняв до уваги і взагалі не зазначив у вироку показання ОСОБА_8 з приводу того, що ОСОБА_13 , коли зустрівся з ОСОБА_8 30 березня 2018 року, не передав йому гроші, а намагався розрахуватись ноутбуком, який ОСОБА_8 взяти відмовився, є такими, що не знайшли підтвердження під час судового розгляду.
При цьому, показання ОСОБА_8 відносно того, що він перебував в магазині, розташованому поблизу будинку, в який пішов ОСОБА_13 , досудовим розслідуванням ігнорувалось, в судовому засіданні не перевірялось, є безпідставними, оскільки обвинувачений не вказав на докази та обставини, за якими можна було перевірити його показання.
Доводи захисника про те, що речі вилучені в автомобілі не оглядались на предмет отримання слідів на них, зокрема, наявності папілярних узорів, не спростовують висновків, викладених у вироку суду про причетність ОСОБА_8 до вчинення крадіжок, оскільки така причетність доведена сукупністю наявних у провадженні доказів.
Таким чином, доводи обвинуваченого та його захисника про непричетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів не знайшли свого підтвердження при розгляді провадження апеляційним судом, відтак колегія суддів, вважаючи вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 законним і обґрунтованим, не вбачає підстав для його скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4