Кримінальне провадження №629/2763/18
Номер провадження 1-кп/629/27/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 , за участю: секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0000250 від 02.02.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 в невстановлений судовим слідством час, за невстановлених судовим слідством обставин, незаконно придбав особливо-небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований та незаконно зберігав його з метою подальшого незаконного збуту іншим особам.

12 березня 2018 року, в період часу з 16:46 до 17:21 години, ОСОБА_4 знаходився на перехресті вул. Франка та вул. Ярослава Мудрого в м. Лозова Харківської області, де незаконно зберігав при собі вказаний наркотичний засіб, маючи прямий умисел на його незаконний збут.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 о 17 годині 02 хвилини, діючи з метою збуту особливо-небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, за вищевказаною адресою зустрівся з ОСОБА_6 , який здійснював оперативну закупку наркотичного засобу.

В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву та з метою наживи, перебуваючи по вул. Ярослава Мудрого в м. Лозова Харківської області, отримав від ОСОБА_6 200 гривень за особливо-небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований та передав йому медичний шприц із опієм ацетильорваним об?ємом 1,2 мл.

Таким чином, ОСОБА_4 за 200 гривень продав ОСОБА_6 , тобто незаконно забув особливо-небезпечний засіб - опій ацетильований, маса якого (у перерахунку на суху речовину) становить 0,0355 грам.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні вищезазначених злочинів визнав в повному обсязі, підтвердив факти і обставини, викладені в обвинувальному акті.

16 березня 2023 року між прокурором Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.307 КК України, з урахуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Стягнути з обвинуваченого судові витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судової експертизи.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 ч.1 п.2 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро кається.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені ст. 474 ч. 4 п .1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Прокурор просить затвердити зазначену угоду.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 просив затвердити зазначену угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення визначеного сторонами угоди покарання.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчинених злочинів, щирого каяття обвинуваченого у скоєнні даних злочинів, активне сприяння розкриттю злочинів, співпраці з правоохоронними органами у викритті інших осіб, причетних до вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Лозівської окружної прокуратури

ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання, оскільки в судовому засіданні не встановлено передбачених законом обставин, які б перешкоджали затвердженню судом даної угоди.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Судові витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» № 621 від 14.03.2018 року в сумі 715 гривні та експертизи відео-, звукозапису № 86 від 16.05.2018 року у сумі 3 432 грн., суд покладає на обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Крім цього, суд, вважає за необхідне зняти арешт з речових доказів по справі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2019 року ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області накладено арешт на: мобільні телефони марки «Nokia» model 101, IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому встановлена сім карта мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_3 та марки «Nokia» model 5230, IMEI 1: НОМЕР_4 в якому встановлена сім карта мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_5 .

В зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

Керуючись ст.ст.374-376, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладену 16 березня 2023 року.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_6 , непрацюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судові витрати (код класифікації доходів бюджету - 24060300,

номер рахунку UА0020649, , отримувач -ГУК Харків обл/МТГ Харків/24060300, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.), найменування коду класифікації доходів бюджету - інші надходження), витрати за проведення судових експертиз матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» № 621 від 14.03.2018 року в сумі 715 гривні та експертизи відео-, звукозапису № 86 від 16.05.2018 року у сумі 3 432 грн., разом у сумі 4 147 грн.

Скасувати арешт, накладений на майно на підставі ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 жовтня 2019 року, а саме: мобільні телефони марки «Nokia» model 101, IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому встановлена сім карта мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_3 та марки «Nokia» model 5230, IMEI 1: НОМЕР_4 в якому встановлена сім карта мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_5 .

Речові докази:

медичний шприц з градуювальною шкалою до 20 мл. з рідиною об`ємом 1,2 мл, яка згідно висновку експерта № 621 від 14.03.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опієм ацетильованим. Маса опію оцетильованого (у перерахунку на суху речовину склала 0,0355 грам), які передані на зберігання до управління логістики УМЗ ГУНП в Харківській області -знищити;

мобільні телефони марки «Nokia» model 101, IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому встановлена сім карта мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_3 та марки «Nokia» model 5230, IMEI 1: НОМЕР_4 в якому встановлена сім карта мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_5 , які передані до камери зберігання речових доказів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області - повернути ОСОБА_4 .

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1