Справа № 577/4338/22
Провадження № 1-кп/577/132/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотоп обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000069 від 13.07.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, освіта середня, призваного на військову службу за мобілізацією 25.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на посаді начальника сховища відділення матеріально-технічного забезпечення взводу забезпечення полігону військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, військове звання «старший сержант», раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.02.2022 року старшого сержанта ОСОБА_5 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 25 лютого 2022 року, призначено на посаду начальника сховища взводу забезпечення полігону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення. ОСОБА_5 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Отже, з урахуванням приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», старший сержант ОСОБА_5 з 25.02.2022 вважається військовослужбовцем, який призваний на військову службу під час мобілізації.

Положеннями ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

У статті 17 Закону України «Про оборону України» закріплено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України; громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

24.02.2022 року Російською Федерацією розпочато повномасштабну збройну агресію проти Українського народу, у зв`язку з чим, цього ж дня Законом України №2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» терміном на 30 діб, який неодноразово продовжувався, зокрема 22.05.2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/22 на 90 діб.

За вимогами ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 199, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, Військової присяги, затвердженої Постановою Верховної Ради України «Про текст Військової присяги» від 06.12.1991 року, ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальнику, знати, що для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, у день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

Статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗС України передбачено, що військовослужбовці залежно від вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №161 від 20.06.2022 року старшого сержанта ОСОБА_5 було направлено до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» МО України ( м. Київ ) для проходження військово-лікарської комісії з 21.06.2022 року.

15.07.2022 ОСОБА_5 завершив проходження військово - лікарської комісії та отримав висновок - № 2859 від 14.07.2022, згідно з яким його визнано придатним до військової служби.

На порушення наведених вище нормативних актів старший сержант ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою ухилення від їх виконання, після завершення обстеження та проходження військово - лікарської комісії в Національному військово - медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» МО України ( м. Київ ), за відсутності поважних причин та відповідного дозволу командування, 15.07.2022 до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , не повернувся, а попрямував до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для прибуття до місця тимчасової дислокації військової частини (підрозділу) або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

21.09.2022 року о 10 год. 25 хв. ОСОБА_5 , на підставі ст. 208 КПК України, було затримано за зазначеним місцем проживання.

Отже, обвинувачений ОСОБА_5 був відсутній на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин та відповідного дозволу командування, протягом періоду часу з 16.07. по 21.09.2022 року, тобто тривалістю понад один місяць.

Таким чином, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним та пояснив, що під час військової служби попав під гарматний обстріл внаслідок чого у нього погіршився психічний стан здоров`я. Проте, за висновком військово - лікарської комісії був визнаний придатним до подальшого проходження військової служби з чим не погодився, а тому вирішив не повертатися до військової частини і понад два місяці переховувався за місцем мешкання ухиляючись від виконання військових обов`язків, де і був затриманий. У вчиненому кається і просить суворо не наказувати.

Врахувавши, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також впевнившись у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав не доцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення викладених в обвинувальному акті.

Переконавшись у добровільності повного визнання винуватості та правильному розумінні суті обвинувачення, суд дійшов висновку про необхідності призначення покарання.

Положеннями ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (ч.2 ст.65 КК).

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обтяжуючих відповідальність обставин не встановлено.

До пом`якшуючих - слід віднести щире каяття у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, страждає на захворювання туберкульозом, після гарматного обстрілу переніс психологічний стрес, який фактично і сприяв вчиненню злочину.

Наведені пом`якшуючи обставини істотно знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а тому з урахуванням особи винного суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_5 ст. 69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.5 ст.407 КК України, а саме - арешту з відбуванням покарання на гауптвахті, що і було запропоновано стороною обвинувачення у судовому засіданні.

З огляду на викладене не можна погодитися в повній мірі з висновком органу пробації за яким перевиховання ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства неможливе.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись: ст.ст. 368, 370, 371 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді чотирьох місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.

Залишити ОСОБА_5 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і строк відбуття покарання рахувати з 21.09.2022 року, звільнивши з-під варти 21.01.2023 року по відбуттю строку призначеного покарання.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1