Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7576/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючогосудді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000283 від 21.06.2022 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 19.08.2022 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березівка Житомирського району та області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

В поданій апеляційній скарзі прокурор вирок суду просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити за ч.4 ст.186 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі. Зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Вказує, що судом при призначенні покарання із застосуванням ст.69 КК України було враховано як пом`якшуючі обставини: визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Разом з тим, ОСОБА_7 матеріальну шкоду, яка була завдана потерпілій ОСОБА_9 , ні під час досудового розслідування, ні під час судовго розгляду не відшкодував, в минулому був засуджений за вчинення тяжкого корисливого злочину, а тому суд безпідставно застосував положення ст.69 КК України та ст.ст.75,76 КК України.

Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 19.08.2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст.186 КК України до покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 2000 (дві тисячі) грн. на відшкодування майново шкоди.

Як визнав суд, 12.06.2022 близько 15 год. ОСОБА_7 , перебував у дерев`яній альтанці, що розташована у кварталі № 19 відділу № 29 ДП "Коростенський лісгосп" Березівського лісництва, поблизу Війського містечка № 115 в с. Березівка Березівської ОТГ, Житомирського району та області, де побачив на столі сумку, належну ОСОБА_9 , та у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення грошових коштів, що знаходились в ній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи, що в Україні введено воєнний стан, а також розуміючи, що за його діями спостерігають інші особи, які знаходяться в альтанці, зі столу відкрито викрав жіночу шкіряну сумку, що належить ОСОБА_9 .

В цей час малолітня донька ОСОБА_9 - ОСОБА_11 , побачивши, як ОСОБА_7 заволодів сумкою матері, побігла за останнім та намагался забрати вказану сумку, однак ОСОБА_7 своїх дій не припинив, відкрив сумку та зсередини відкрито викрав грошові кошти в сумі 2000 грн., які належить ОСОБА_9 , після чого відпустив сумку.

В подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце скоєння злочину залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2000 грн.

Заслухавши доповідача, прокурора і потерпілу про задоволення поданої апеляційної скарги, обвинуваченого, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного злочину стверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і є обґрунтованим, а його дії за ч.4 ст.186 КК України, кваліфіковано правильно.

Відповідно до статей 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо відсутності достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував, що він визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв у розкриті злочину, думку потерпілої, яка просила не призначити обвинуваченому суворе покарання, позитивно характеризується за місцем проживання і призначив йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі, а на підставі ст.75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, не достатньо врахував, що обвинувачений в минулому був засуджений за вчинення тяжкого корисливого злочину, однак на шлях виправлення не став, знову вчинив тяжкий злочин, не відшкодував потерпілій заподіяну злочином шкоду.

Отже, висновок суду першої інстанції про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, є не достатньо вмотивованим, а призначене ОСОБА_7 покарання є надмірно м`яким і таким, що не відповідає даним про його особу та обставинам, що обтяжують покарання.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до переконання, що виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів можливо в умовах його ізоляції від суспільства, тому вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати та постановити новий вирок, при цьому враховуючи, що ОСОБА_7 в минулому був засуджений за вчинення тяжкого корисливого злочину, однак на шлях виправлення не став, знову вчинив тяжкий злочин, не відшкодував потерпілій заподіяну злочином шкоду, визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв у розкриті злочину, думку потерпілої, яка просила не призначити обвинуваченому суворе покарання, позитивно характеризується за місцем проживання, а тому враховуючи декілька обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінальгного правопорушення, а саме визнання вини, щире каяття та активне сприяння у розкриті злочину, думку потерпілої, яка просила не призначити обвинуваченому суворе покарання, його позитивної характеристики з місця проживання призначає йому покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст.186 ч.4 КК України, у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 19.08.2022 року, щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: