ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/755/23 Справа № 193/737/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м.Кривий Ріг

24 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг клопотаннязасудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за його апеляційною скаргою на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовлено, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року, 25.08.2022 року на адресу суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)», згідно якого останній просив звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовлено.

На вказану ухвалу суду засудженим ОСОБА_5 подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року скасувати та постановити ухвалу, якою застосувати до нього ст. 81 КК України та звільнити його умовно достроково від відбування покарання. Зазначає, що він щиро розкаялась у скоєному, є інвалідом ІІ групи, в нього є дружина, неповнолітня дитина та мати похилого віку.

Засуджений ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_6 повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення апеляційного розгляду на адресу Дніпровського апеляційного суду не надходило. Прокурор ОСОБА_6 надав заяву про розгяд апеляційної скарги засудженого без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 відбуває покарання у Софіївській ВК-45 за вироком Горохівського районного суду Волинської області від 16 вересня 2019 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років і 2 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання: 21.11.2018 року, кінець строку: 21.01.2024 року.

Станом на момент розгляду справи засуджений фактично відбув визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання. Невідбута частина якого складає: 1 рік, 3 місяці і 26 днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України однією із основних підстав для застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання є наявність даних, які свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових кримінальних правопорушень.

Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Пленум ВСУ у п. 17 Постанови від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Згідно характеристики засудженого, затвердженої 07.09.2022 року начальником Софіївської ВК-45, засуджений ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі перебуває з 21.11.2018 року. Зокрема, з цього часу він став утримуватися у ДУ «Харківська виправна колонія (№ 25), де характеризувався негативно. За порушення вимог режиму утримання одного разу був підданий стягненню. Заохочень не мав.

З 17.11.2019 року відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». За період відбування покарання в установі характеризується позитивно. Офіційно працевлаштований підсобним робітником виробничої майстерні. Має 2 стягнення за порушення режиму утримання (за порушення пожежної безпеки та форми одягу), які погашені за спливом строку. При цьому, за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці був заохочений одного разу правами начальника установи. За станом здоров`я є інвалідом 2 групи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Ввічливий з персоналом установи. Сам охайний, утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Роботи із самообслуговування та благоустрою місць позбавлення волі виконує під контролем адміністрації. Приймає участь у реалізації програм диференційного виховного впливу «Правова просвіта» та у заходах виховного характеру, які проводяться в установі. Вину у скоєному злочині визнає повністю. За вироком суду позову не має.

Крім того, ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а саме:

1) вироком Аретмівського районного суду міста Луганська від 06.04.2001 року за ч. 3 ст. 140 КК України до 6 місяців позбавлення волі;

2) вироком Артемівського районного суду міста Луганська від 06.11.2006 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

3) вироком Ленінського районного суду міста Луганська від 09.04.2009 року за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 350 грн.;

4) вироком Лутугинського районного суду Луганської області від 18.05.2009 року за ч. 3 ст. 186, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням та встановлення іспитового строком на 2 роки;

5) вироком Славянського міськрайонного суду Донецької області від 02.03.2010 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

6) вироком Артемівського районного суду міста Луганська від 20.09.2010 року за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 02.01.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк: 1 рік, 4 місяці і 11 днів;

7) вироком Березанського міського суду Київської області від 22.06.2015 року за ч. 2 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 роки;

8) вироком Яготинського районного суду Київської області від 09.12.2015 року за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі.

Таким чином, ОСОБА_5 неодноразово засуджувався за вчинення умисних тяжких злочинів, здебільшого проти власності, проте двічі звільнявся від призначених покарань з випробуванням та одного разу умовно-достроково.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що під час призначення ОСОБА_5 попередніх покарань, вже застосовувалися численні законодавчо встановлені «стимулювання» засудженого до виправлення його поведінки та припинення протиправних діянь, проте ОСОБА_5 на шлях виправлення не ставав і в період іспитового строку, і через певний час після свого умовно-дострокового звільнення, щоразу вчиняв новий злочин, що свідчить про схильність засудженого до протиправної поведінки.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності сталої позитивної динаміки у виправленні засудженого, оскільки засуджений ОСОБА_5 , після отримання трьох поспіль стягнень за порушення порядку та умов утримання, а саме: 08.01.2019 року, 24.04.2020 року та 29.01.2021 року у вигляді доган, лише одного разу 08.10.2021 року заохочувався правами начальника за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці і після цього жодними позитивними та активними діями він адміністрацією установи не відзначався.

Колегія суддів погоджується з висновком суду І інстанції, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, не досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, його поведінка не може свідчити про його виправлення та готовності до самокерованої право слухняної поведінки

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 , що він щиро розкаявся у скоєному, є інвалідом ІІ групи, в нього є дружина, неповнолітня дитина та мати похилого віку є необґрунтованими, оскільки самі по собі, за наявністю обставин, встановлених та викладених в ухвалі суду, не є безумовною підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тяглі за собою скасування ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвалу є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: