Ухвала
про самовідвід судді
02.12.2022 року суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 розглянувши заяву про самовідвід у судовій справі 465/4005/18 за матеріалами кримінального провадження № 0001832 від 15.06.2018 щодо обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та матеріали судової справи № 465/4005/18 (судове провадження 1-кс/465/1107/22), -

в с т а н о в и в:
Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, поступили до Франківського районного суду м. Львова 05 липня 2018 року від заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 та у порядку, передбаченому ст.. 35 КПК України передані на розгляд судді ОСОБА_4
14 травня 2019 року відбувся повторний автоматизований розподіл справи на підставі розпорядження керівника апарату та справу передано для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.
Судова справа прийнята до провадження суддею ОСОБА_1 з урахуванням рішення зборів суддів Франківського районного суду м. Львова від 25 липня 2019 року, яким підтверджено рішення від 13.05.2019 року.
Згідно з ухвалою підготовчого судового засідання від 13 квітня 2022 року матеріали обвинувального акту з додатками повернуто прокурору. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.
Не погоджуючись із рішенням суду, прокурорка оскаржила його в апеляційному порядку.
За результатами розгляду апеляційної скарги, ухвала суду першої інстанції скасована, з підстав викладених в ухвалі Львівського апеляційного суду від 11 липня 2022 року, з призначенням нового розгляду вказаного кримінального провадження у суді першої інстанції
у тому ж складі суду.
Після апеляційного розгляду, матеріали судового провадження 20 липня 2022 року поступили до Франківського районного суду м. Львова та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20 липня 2022 року із зазначенням підстави - «для продовження розгляду» передані судді ОСОБА_1 .
Ухвалою від 22 липня 2022 року , суддею ОСОБА_1 задоволено заяву про самовідвід.
Відповідно до Звіту та Протоколу про повторний автоматизований розподіл судової справи від 28 липня 2022 року, справу до розгляду передано судді ОСОБА_5 .
Тобто саме ця ухвала стала підставою для повторного розподілу судової справи.
Не зважаючи на те, що дана ухвала не підлягає апеляційному оскарженню, набрала законної сили з часу її прийняття та виконана, прокурорка Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 , покликаючись на положення окремих норм процесуального закону, котрі, як на її думку, надали їй право дати оцінку ухвалі суду, що стосувалася виключно підстав самовідводу судді та не містила процесуальних рішень в розумінні статей 370, 392 України і була прийнята з дотриманням вимог статей 75,80,81,371 вказаного закону, 09 серпня 2022 року подала апеляційну скаргу.
При цьому, прокурорка надала оцінку діям судді щодо прийняття ним судового рішення яке набрало законної сили, а отже перебрала на себе не притаманну прокурору функцію. Більш того, діючи саме так, прокурорка ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі зазначила, що керується ч.1 ст. 9, п.20 ч.2 ст. 36, п.3 ч.1ст.392, п.6 ч.1 ст.393, п.1 ч.1, п.2 ч.2 ст.395, п.6 ч.1 ст. 407, п.3 ч.ст. 409, ч.1,п.2 ч.2 ст. 412 КПК України, однак, не знайшла кращого прохання перед апеляційним судом, як скасувати ухвалу суду про самовідвід судді ОСОБА_1 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Питання , - новий розгляд чого?. Ким?
Безпідставним було покликання прокурорки на ухвалу колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 51-499 км17, оскільки в ній звертається увага на обов`язок апеляційного суду розглядати скарги на рішення слідчих суддів, а не суді в процесі, тобто у передбачених процесуальним законодавством конкретних випадках, а не коли заманеться. Зрештою, зміст ухвали на яку покликається прокурорка стосується оскарження ухвали слідчого судді, якою надано повноваження слідчому, що не передбачені законом.
Також безпідставним є покликання прокурорки, як на підставу подати апеляційну скаргу , саме на цю ухвалу Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.03.2018 року, оскільки колегія передала справу на розгляд Великої палати ВС, рішення якої прокурор не наводить.
Відповідно до ухвали апеляційного суду від 19 серпня 2022 року, без вирішення питання поновлення строку на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурорки на ухвалу, яка не підлягала апеляційному оскарженню. В ухвалі апеляційного суду відсутня будь яка мотивація для відкриття провадження за апеляційною скаргою на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.
Згідно з ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року, апеляційну скаргу прокурорки задоволено, ухвалу суду першої інстанції скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції у раніше визначеному складі суду, а саме судді Франківського районного суду м. Львова.
13.10. 2022 року, матеріали судової справи поступили до Франківського районного суду м. Львова та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13 жовтня 2022 року передано судді ОСОБА_1 ..
Як зазначено у протоколі, - підстава передачі : відповідно до ухвали Львівського апеляційного суду від 06.09. 2022 року.
Проте, така обставина не відповідає дійсності, оскільки раніше визначеним складом суду, на вказаний час, було визначено суддю ОСОБА_7 відповідно до протоколу від 28.07. 2022 року у судовому провадженні № 1 кп/ 465/1107/22. Відтак, у вказаному судовому провадженні призначено два судді 28.07.2022 року суддю ОСОБА_7 , та 13.10. 2022 року суддю ОСОБА_1 .
За результатами вивчення питань, передбачених статтями 75 76 КПК України, щодо наявності чи відсутності обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні та недопустимості повторної участі в кримінальному провадженні, я як суддя , прийшов до висновку про наявність підстав для заяви про самовідвід.
Такими підставами для заяви була і є обставина, передбачена п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України, тобто як це зазначено в ухвалі від 22.07.2022 року та заяві.
Крім того, згідно ухвали апеляційного суду є незрозумілим, що призначено до нового судового розгляду раніше визначеним складом суду чи судова справа, чи заява про самовідвід.
Якщо судова справа, то діючий КПК України (ст.. 416) визначає особливості нового розгляду судом першої інстанції, відповідно до якої, новий судовий розгляд відбувається іншим складом суду, і, аж ніяк суддею ОСОБА_1 , а якщо заяви про самовідвід, то мотивувальна частина ухвали суперечить резолютивній.
Розглянувши зміст заяви судді ОСОБА_1 про самовідвід від розгляду судової справи № 465/4005/18 та проаналізувавши процесуальний порядок її розгляду, врахувавши рекомендації апеляційного суду викладені в ухвалі від 06.09. 2022 року я, як суддя, вважав, що така заява не може бути предметом розгляду іншим суддею виходячи з наступного.
Як убачається із змісту заяви, суддя самостійно визначив підстави для самовідводу покликаючись на відповідні процесуальні норми, а саме на пункти 4 і 5. ч. 1 ст. 75 КПК України, котрий дає чітке тлумачення: « слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи».
Відтак, на мою думку, як судді, сама заява про самовідвід уже є тим процесуальним документом рішенням судді, що дає підстави для повторного автоматизованого розподілу судової справи, адже іншому судді, в даному випадку, для об`єктивності прийдеться проводити перевірку роботи АСДС , зокрема в частині автоматизованого розподілу судового провадження у якому заявлено самовідвід та перевірку достовірності тих обставин, якими суддя мотивував самовідвід.
За таких обставин уважав та й вважаю , що інший суддя, як суддя суду першої інстанції, не може перевіряти рішення свого колеги про самовідвід, оскільки це суперечить статті 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.
Заява про самовідвід не є правом судді чи слідчого судді , як для інших учасників кримінального процесу, це обов`язок судді, слідчого судді, який визначений ч. 1 ст. 80 КПК України та є безальтернативним, а порушення якого у подальшому, тягне за собою скасування судового рішення.
Отже, суддя ОСОБА_1 виконав свій обов`язок, передбачений ч.1 ст. 80 КПК України, - заявив самовідвід, вбачаючи для цього підстави. Відтак перевірка іншим суддею, чи правильно суддя ОСОБА_1 виконав свій обов`язок судді, виходить за межі компетенції іншого судді, а здійснення такої перевірки іншим суддею є некоректною.
Вказаний висновок обґрунтовував тай надалі обґрунтовую тим, що діючий процесуальний Кодекс не містить ні прямих вимог, ні будь яких інших процесуальних приписів щодо обов`язкового розгляду заявленого самовідводу суддею, - іншим суддею чи слідчим суддею. На даний час також відсутня єдина практика, яка б була вироблена Великою Палатою Верховного Суду, а також відсутні роз`яснення Пленуму Верховного Суду, які б мали рекомендаційний характер. Відтак всі інші тлумачення суперечать главі 2 і зокрема ст.. 7 КПК України, котра визначає загальні засади кримінального провадження а також ст.. 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Отже, виходячи із аналізу положень вказаних вище норм закону, як суддя, прийшов до висновку, що питання самовідводу заявленого суддею (слідчим суддею) підлягало вирішенню саме цим суддею (слідчим суддею) який (яка) дійшов висновку про наявність таких підстав, і, це є логічним, оскільки суддя ОСОБА_1 уже заявив самовідвід, ця заява і є рішенням судді про можливість чи неможливість здійснювати судочинство у конкретній судовій справі, а його перевірка іншим суддею, суперечить загальним засадам рівності суддів (ст.. 52 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». Крім того, у випадку відмови іншим суддею у задоволенні самовідводу судді (слідчого судді) призведе до непередбачуваного прецеденту.
Так, ч.4 ст. 81 КПК України передбачає порядок вирішення повторного відводу. Для прикладу, якщо суддя який розглядає самовідвід іншого судді «дійде висновку» про відсутність підстав для самовідводу, то суддя який заявив самовідвід має право повторно заявити самовідвід, або він не мотивував своєї заяви. В любому випадку при розгляді заяви про самовідвід судді (слідчого судді) іншим суддею, відбувається оцінка мотивів для обґрунтування підстав самовідводу, підтвердженням цьому є прийняте процесуальне рішення суддею ОСОБА_8 , який розглянув уже розглянуту заяву про самовідвід судді.
Крім того, суддя ОСОБА_8 відмовив у задоволенні самовідводу суддя ОСОБА_1 . Ухвалою в Ім`я України, а також розглянув таку заяву без повідомлення особи, яка заявила собі самовідвід, що суперечить ч. 3 ст. 81 КПК України, відповідно до якого: «… при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення…». Я мав бажання дати пояснення, проте не був повідомлений про таке судове засідання.
Частина 4 ст. 81 КПК України передбачає порядок вирішення повторного відводу. Для прикладу, якщо суддя який розглядає самовідвід іншого судді «дійде висновку» про відсутність підстав для самовідводу, то суддя який заявив самовідвід має право повторно заявити самовідвід, або він не мотивував своєї заяви. В любому випадку при розгляді заяви про самовідвід судді (слідчого судді) іншим суддею, відбувається оцінка мотивів для обґрунтування підстав.
Слід також взяти до уваги, що у процесуальних положеннях національного судочинства, а саме: - цивільного, адміністративного, господарського дане питання національним законодавством врегульовано, і, вирішення питання самовідводу належить саме судді який заявляє самовідвід. Отже, кримінальний процес кореспондується з вказаними нормами, та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеній у Постанові від 29 серпня 2019 року (провадження № 11-312 сап19), а тим більше з Бангалорськими принципами.
З огляду на викладене, вважаю за доцільне повторно заявити самовідвід судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_9 у судовій справі у судовій справі №465/4005/18 (судове провадження 1-кс/465/1107/22)з підстав викладених в ухвалі від 21 жовтня 2022 року.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 80 - 82, 369 -372 КПК України, правовою позицією викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2019 року (провадження № 11-312 сап19), -
п о с т а н о в и в:
Заяву судді ОСОБА_1 про повторний самовідвід заявлений у судовій справі №465/4005/18 (судове провадження 1-кс/465/1107/22)з підстав викладених в ухвалі від 21 жовтня 2022 року, задоволити.
Матеріали судової справи № 465/4005/18 (судове провадження 1-кс/465/1107/22), передати до канцелярії суду для її реєстрації та здійснення повторного перерозподілу між суддями Франківського районного суду м. Львова в порядку, передбаченому ст.. 35 КПК України.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10