ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7331/22 (1-кс/953/783/23) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/260/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою постановлено клопотання старшого слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 по кримінальному провадженню № 0002372 від «08» грудня 2022 року про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 36 днів, тобто до 08 березня 2023 року з можливістю внесення застави в сумі, що була раніше визначена ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2022 р. - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних громадян (198480 грн.)

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що наразі продовжують існувати раніше встановлені судом ризики, передбачені п.1, 3 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_6 менш суворий запобіжний захід - домашній арешт.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що судом зроблено помилковий висновок про те, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 3 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки вони взагалі відсутні.

Це підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 повідомив слідчому судді зо не намагатиметься переховуватись та сприятиме досудовому розслідуванню.

Крім того, слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки.

Також, необґрунтованими є висновки слідчого судді щодо залишення попередньо визначеного розміру застави, оскільки така сума є непомірною для ОСОБА_6 .

В судове засідання суду апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явилися.

Відповідно до ч.4ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді в межах поданої апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0002372 від 08.12.2022 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

08.122022 року о 12 год. 25 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

08.12.2022 року ОСОБА_6 вручене письмове повідомлення про підозру, у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

До суду першої інстанції надійшло клопотання старшого слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно даного підозрюваного слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке підтверджене зібраними під час досудового розслідування фактичними доказами, що є наявними в матеріалах справи.

Також, слідчий суддя враховуючи військовий стан в державі, вважав встановленими існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим у клопотанні та судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі об`єктивно враховані відомості про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, згідно підозри, тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах кримінального провадження, особа підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень пов`язаних з незаконним придбанням та зберіганням з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс, вчиненого до того ж в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи характер обставин вчинення кримінального правопорушення, є ймовірність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду.

Обґрунтованість підозри підтверджується фактичними доказами, що містяться в матеріалах провадження. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та не ефективним.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст.5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється ч.2 ст.307 КК України колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного з визначенням застави, погоджується і колегія суддів.

При цьому, відповідно до вимог ст.182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, враховуючи ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважав можливим визначити заставу в розмірі, визначеному ч.5 ст.182 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 198 480 грн. (2481 х 80 = 198480), та вважав її достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, зазначених в клопотанні ризиків та беручи до уваги необхідність виконати низку процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, колегія суддів приймає до уваги обґрунтування сторони обвинувачення щодо необхідності застосування підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими сторона обвинувачення обґрунтовувала в суді першої інстанції та мотивує при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання даної особи під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваної та обставин кримінального провадження.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчої спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст.370 КПК України.

Твердження захисника про те, що підозрюваний має постійне місце мешкання, має стійкі соціальні зв`язки: має родину, має малолітню доньку 2016 року народження, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки ці обставини існували на час подій, які йому інкримінуються і вони не стали стримуючим фактором для підозрюваного при вчиненні протиправних діянь. Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст.176-206, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді