Ухвала

Іменем України

22 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 208/5995/18

провадження № 51-3614 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_4.,

суддів ОСОБА_5 та ОСОБА_6.,

розглянувши спільну касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року щодо ОСОБА_3 ,

встановив:

За вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за статтею 124 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 49, частини 5 статті 74 КК ОСОБА_3 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Постановлено частково задовольнити цивільний позов ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 18 149,87 грн. В іншій частині цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди відмовлено.

Постановлено частково задовольнити цивільні позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн та на користь ОСОБА_2 моральну шкоду - 100 000 грн. В іншій частині цивільних позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року щодо ОСОБА_3 залишено без зміни.

Зі змісту спільної касаційної скарги вбачається, що потерпілі не погоджуються з вказаними судовими рішеннями щодо ОСОБА_3 . Посилаються на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Перевіривши спільну касаційну скаргу потерпілих на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частин 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Як убачається зі змісту касаційної скарги потерпілі фактично просять надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій та по суті посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Крім того, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, потерпілі не обґрунтовують та не зазначають їх вплив на незаконність судових рішень, з урахуванням вимог статті 412 КПК.

Також, потерпілі не погоджуються із сумою, яку суд першої інстанції стягнув на їх користь у частині відшкодування моральної шкоди, однак доводів такої позиції не наводять.

Тобто, у касаційній скарзі потерпілі та захисник мають вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на їх думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Таким чином, недодержання потерпілими вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставами для залишення їх касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року щодо ОСОБА_3 залишити без руху, надавши їм п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ними ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6