Ухвала

іменем України

21 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 739/1491/21

провадження № 51-3676 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року,

встановив:

За вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК), та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

Згідно з вироком, ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він у період часу з 13 червня 2021 року по 14 червня 2021 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, близько 21 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, а саме в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , у ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар теслярською сокирою, а саме металевим обухом сокири, в область голови ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, що виник внаслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом склепіння черепа (крововилив лівої скронево-тім`яної ділянки голови, перелом кісток склепіння черепа лівої скронево-тім`яної ділянки голови, нашарування крові на та під твердою мозковою оболонкою, желеподібний стан лівої півкулі головного мозку), забою головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у причинно-наслідковому зв?язку зі смертю останнього, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , точної дати органом досудового розслідування не встановлено, на місці події.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2021 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник порушує питання проперегляд зазначених судових рішень з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

На обґрунтування своїх доводів захисник посилається на те, що притягненню до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 121 КК, підлягають особи за заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, проте, на думку захисника, набряк головного мозку є не тілесним ушкодженням, а патологічним процесом.

Зокрема, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, саме набряк головного мозку був причиною смерті потерпілого, проте в обвинувальному акті та рішеннях судів першої та апеляційної інстанції, набряк головного мозку помилково визначено тілесним ушкодженням.

Вважає, що у зв`язку з тим, що в провину ОСОБА_4 ставиться виникнення у потерпілого патологічного процесу, від якого настала його смерть, справа має бути закрита за відсутності сформульованої у відповідності до ст. 121 КК події злочину, оскільки згідно диспозиції вказаної норми подію злочину утворює заподіяння саме тілесного ушкодження, а не розвиток паталогічного процесу внаслідок такого ушкодження.

Одночасно захисник ОСОБА_5 стверджує, що апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни, належним чином свої висновки не обґрунтував, а доводи зазначені у скарзі не перевірив, внаслідок чого постановив рішення, яке суперечить вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. При вирішенні питання про наявність зазначених у пунктах 1, 2 ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК. Можливості скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) чинним законом не передбачено.

У своїй касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 стверджує, що суди попередніх інстанцій, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , належним чином не встановили, які саме тілесні ушкодження були заподіяні потерпілому ОСОБА_6 , помилково зазначивши, що останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, що є патологічним процесом та не може бути визначено як тілесне ушкодження.

Однак колегія суддів вважає, що зазначена позиція захисника в даному випадку зводиться виключно до надання ним власної оцінки встановленим в ході судового розгляду обставинам, при цьому сторона захисту, оскаржуючи судові рішення судів попередніх інстанцій, посилається на невідповідність їх висновків фактичним обставинам справи, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК не може бути предметом касаційного розгляду, а тому такі доводи не підлягають перевірці у касаційному порядку.

Разом з тим, вказане питання було предметом ретельної перевірки в судах попередніх інстанцій.

Зокрема, як вбачається з копії вироку Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2021 року, місцевий суд встановив, що ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він у період часу з 13 червня 2021 року по 14 червня 2021 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, близько 21 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, у ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар теслярською сокирою, а саме металевим обухом сокири, в область голови ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, що виник внаслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом склепіння черепа (крововилив лівої скронево-тім`яної ділянки голови, перелом кісток склепіння черепа лівої скронево-тім`яної ділянки голови, нашарування крові на та під твердою мозковою оболонкою, желеподібний стан лівої півкулі головного мозку), забою головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю останнього, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , точної дати органом досудового розслідування не встановлено, на місці події.

Одночасно судом першої інстанції, на підтвердження встановлених фактичних обставин було досліджено висновок експерта № 50 від 19 червня 2021 року, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_6 є набряк головного мозку, що виник внаслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом склепіння черепа (крововилив лівої скронево-тім`яної ділянки голови, перелом кісток склепіння черепа лівої скронево-тім`яної ділянки голови, нашарування крові на та під твердою мозковою оболонкою, желеподібний стан лівої півкулі головного мозку). При судово-медичній експертизі на трупі ОСОБА_6 виявлено закриту черепно-мозкову травму, що включає: крововилив лівої скронево-тім?яної ділянки голови, перелом кісток склепіння черепа, забій головного мозку, утворений дією твердого тупого предмета за механізмом одного удару 13-14 червня 2021 року, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та перебуває у причинно-наслідковому зв?язку зі смертю ОСОБА_6 . При цьомусудом було допитано експерта ОСОБА_7 , який проводив вищенаведену експертизу та підтвердив зазначені у ній висновки.

Крім того, на підтвердження факту заподіяння ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть останнього, судом також було досліджено та враховано інші докази, які наведені у вироку.

Отже місцевий суд, відповідно до вимог ст. 374 КПК, у своєму рішенні, з посиланням на докази, виклав усі обставини вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, а саме умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та з достатньою конкретизацією встановив і зазначив спосіб вчинення злочину та його наслідки.

Апеляційний суд, переглядаючи вирок в порядку апеляційної процедури, зазначив, що місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні наявні в матеріалах кримінального провадження докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Дослідивши доводи касаційної скарги захисника та копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів, в межах своїх повноважень, дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій не було допущено порушень норм матеріального та процесуального права, які б свідчили про необхідність скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду.

При цьому Верховний Суд не погоджується з доводами захисника про не встановлення в даному кримінальному провадженні події злочину, оскільки факт конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, в ході якого останньому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер, повною мірою було встановлено судами попередніх інстанцій з посиланням на докази, а тому підстав для закриття кримінального провадження, як про те просить сторона захисту колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника ОСОБА_5 щодо істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону Суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Положеннями статей 370 КПК передбачено, що ухвала апеляційного суду має бути законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Як убачається з дослідженої Судом копії ухвали, апеляційний суд, переглядаючи вирок місцевого суду, з урахуванням положень передбачених ст. 419 КПК, дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі захисника доводам, ретельно їх перевірив та обґрунтовано залишив без задоволення, належним чином мотивувавши своє рішення.

За таких обставин істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що, на переконання сторони захисту, виражається у ненаданні відповіді на доводи апеляційної скарги захисника, колегією суддів не встановлено.

Отже за результатом перевірки доводів захисника ОСОБА_5 та копій рішень судів попередніх інстанцій стосовно ОСОБА_4 , колегія суддів не встановила підстав, які б свідчили про необхідність задоволення касаційної скарги сторони захисту.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3