В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2023 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001245 від 06.11.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Прокоп`євська, Кемеровської області,

громадянина України, неодруженого, який має середню освіту,

непрацюючого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

мешкаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

- 14.03.2017 вироком Павлоградського міськрайонного суду за

ч.2 ст. 186 КК України до 4-х років 1 місяця позбавлення волі;

-25.09.2017 вироком Першотравенського міського суду за ч.3

ст. 185, ст. 71 КК до 4-х років 6 місяців позбавлення волі,

покарання відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2022 року о 14.30 год., ОСОБА_3 , перебував у квартирі АДРЕСА_3 . У даний час до вказаної квартири прийшов раніше знайомий йому ОСОБА_5 . В ході спілкування між останніми виникла сварка, на ґрунті неприязних відносин в ході якої ОСОБА_5 наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_3 , після чого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , розуміючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , перебуваючи у вищевказаній квартирі в кухонному приміщенні у вказаний час, підійшов спереду до ОСОБА_5 , обхватив його обома руками за тулуб та тримаючи в правій ріці ніж умисно наніс один удар ножем в область задньої поверхні грудної клітини зліва ОСОБА_5 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітини з лівостороннім гематораксом, які за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Додав, що дійсно 06.11.2022 о 14.30 год. у квартирі АДРЕСА_3 він причинив ножем ОСОБА_5 тілесні ушкодження. У скоєному він щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив покази обвинуваченого. Додав, що притензій до ньоговін не має, та не наполягає на покаранні у виді позбавлення волі, так як вони на теперішнеій час спілкуються, та перебувають у родинних відносинах.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, суд вважає, що ОСОБА_3 винний в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподічяння.

Його дії кваліфікуються за ч.1 ст. 121 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженним, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення останнього до того, що сталося, визнання своєї вини, щире каяття, те, що потерпілий не наполягає на позбавлені волі обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 3020 (три тисячі двадцять) грн. 48 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пяти) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінльному провадженні:

- чоловічу футболку чорного кольору зі слідами РБК, чоловічу кофту синього кольору зі слідами РБК, куртку зеленого кольору зі слідами РБК, які зберігаються в камері схову Павлоградського РВП передати за належністю ОСОБА_5 ;

- руків`я від ножа, змив РБК із полу кухонної кімнати, клинок ножа зі слідами РБК, які зберігаються в камері схову Павлоградського РВП знищити;

- светр темно-синього кольору зі слідами РБК, штани темного кольору зі слідами РБК, , які зберігаються в камері схову Павлоградського РВП передати за належністю ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі сумі 3020 (три тисячі двадцять) грн. 48 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту не продовжувався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1 .