Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/558/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2022 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Придніпровське, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця із середньою спеціальною освітою, працевлаштованого слюсарем ОКВ «Нептун», перебуває у цивільному шлюбі, страждає на аритмію, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №0002246 від 18.08.2022
продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 28.11.2022 року по 26.01.2023 року з визначенням застави у 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 372 150 грн.
інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Свої вимоги обґрунтовуєтим, ухвала суду є незаконною, необґрунтованою. Так, відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_7 вчинив крадіжку з квартири в період з 18.15 год. до 21.30 год. 02.10.2022 року. У вказаний період часу ОСОБА_7 знаходився в магазині АТБ Торгового Центру "Сity Point" по вул. Героїв України, 6/13 м. Кропивницький і фізично не міг брати участь у вчиненні крадіжки. За клопотанням сторони захисту слідчий здійснив виїмку відеозаписів камер спостереження магазину АТБ розташованого в Торговому Центрі " Сity Point " по вул. Героїв України, 6/13 м. Кропивницький з яких встановлено перебування підозрюваного в магазині АТБ, тому звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Однак, ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання. При цьому, суд не спростував відсутність ризиків і безпідставно погодився з твердженнями прокурора про наявність ризиків, проігнорував необґрунтованість підозри і виніс незаконну і необґрунтовану ухвалу про продовження строку запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 в період дії воєнного стану, за попередньою домовленістю групою осіб із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , таємно проникли до квартири АДРЕСА_2 , та діючи умисно, таємно, повторно, викрали з сейфу, що знаходився в спальній кімнаті золоті вироби, кошти та інше майно на загальну суму 1 400 000 грн.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, повторно, в особливо великих розмірах, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, про що 04.10.2022 року йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2022 задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002246 від 18.08.2022 в межах строку досудового розслідування, з 28.11.2022 по 26.01.2023 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що раніше встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким в разі не продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою, не зменшились. Обставини, за яких були встановлені ці ризики на теперішній час не змінились. Так, можливість вчинення ОСОБА_7 дій спрямованих на ухилення від слідства або суду через тяжкість можливого покарання, впливу на свідків, підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, є реальною.
Заслухавши доповідь судді, в дебатах підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
При цьому, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не представляється можливим, оскільки для всебічного, повного й неупередженого розслідування всіх обставин кримінального провадження, необхідно виконати ряд слідчих дій, а при необхідності провести інші слідчі (розшукові) дій; ознайомити усіх підозрюваних та їх захисників з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 221 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні чи незаконного впливу на потерпілого, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній будучи особою, раніше судимою за вчинення майнових злочинів, продовжив скоювати тотожні кримінальні правопорушення, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.
Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

За таких умов, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, необхідністю виконанню вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, апеляційний суд вважає, що у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Щодо апеляційних доводів захисника про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, то вони суперечать матеріалам клопотання, оскільки слідчий суддя у своїй ухвалі правильно вказав, що обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується письмовими доказами та прокурором під час розгляду клопотання у суді.
Більш того, згідно пред`явленої підозри ОСОБА_7 , вбачається, що останньому інкримінується вчинення даного кримінального провадження 02.10.2022 в період часу з 18.15 год. до 21.30 год., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, а тому доводи захисник з тих підстав що підозра є не обґрунтованою, оскільки підозрюваний перебував в АТБ з 21.15 год. до 21.24 год. є безпідставними.
Твердження апелянта про те, що слідчий суддя при продовженні строку тримання під вартою не взяв до уваги ряд факторів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з рішень слідчого судді вбачається, що він враховував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Отже, дослідивши клопотання прокурора, колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Інші посилання сторони захисту були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.
Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого злочину, який посягає на суспільні інтереси проти власності, а також особу підозрюваного, та у відповідності до ст.182 КПК України правильно визначив підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків. На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, враховуючи розмір завданих збитків, визначений слідчим суддею розмір застави є прийнятним та буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.
На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у вчиненні тяжкого злочину, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним та буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія судді

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2022 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: