Справа № 466/2752/23
Провадження № 1-кс/466/567/23
У Х В А Л А

27 березня 2023 року, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржниці ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження ,-

встановив:

22.03.2023р. ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000155 від 10.02.2022 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 28.01.2022р. , близько 12:30 год, за адресою: м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Арктична, 53 невідома особа , шляхом обману, зловживання довірою, заволоділа її грошовими коштами в сумі 14 000 грн.

29.01.2022р. за її заявою представником відділу поліції № 1 ЛРУП № 1 було внесено відомості до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Підставою для закриття вказаного провадження стало встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, тобто п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Про оскаржувану постанову вона дізналась лише 17.03.2023р. в приміщенні Відділу поліції №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області.

Із такою вона погоджується, зазначає, що постанова не містить жодного мотивування і обгрунтування, виходячи з конкретних перевірених під час досудового розслідування фактичних обставин справи. Натомість містить виписки із теорії процесуального права, що не має нічого спільного з виконанням завдань кримінального провадження, тобто, є незаконною та необгрунтованою.

З моменту подачі заяви про вчинення злочину, дізнавач не вчинила жодних слідчих дій направлених на збирання доказів, жодного разу не викликала її , як заявника для допиту, не допитала свідків події. В оскаржуваній постанові не вказано жодних фактичних обставин справи, отримання інших доказів та оцінка їх дізнавачем.

З огляду на це, скаржник вважає, що постанова є передчасною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала, зіславшись на викладені в ній обставини та факти, просили таку задовольнити. Крім того пояснила, що жодних дій дізнавачем у кримінальному провадженні не було вчинено. Між тим скаржниця неодноразово телефонувала дізнавачу , цікавлячись ходом розслідування і остання запевняла її в тому, що таке триває. Проте, на той час дізнавачу вже було відомо про постанову про закриття кримінального провадження, про яку вона не повідомляла потерпілій.

В судове засідання представник ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНПУ у Львівській області не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, заяв та клопотань на адресу суду не надходило, на вимогу суду не надав матеріалів кримінального провадження № 0000155. А тому, у відповідності до вимог ч.3 ст.306 КПК України, вважаю, що справу можна розглядати у його відсутності.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000155, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Згідно ст.303 КПК Україна на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В процесі розгляду скарги у судовому засіданні встановлено, що 10.02.2022року дізнавачем сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000155 з підстави встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення згідно п.2 ч.І ст. 284 КПК України.

Підставою для закриття кримінального провадження, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, слугувало те, що в ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню проведено усі можливі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе для доведення винуватості невстановленої особи, однак не здобуто жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тому в даному випадку відсутній її діях склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, що тягне за собою закриття кримінального провадження.

Однак такий висновок слідчого є необґрунтованим, безпідставним та не сприяє повному та всебічному дослідженню обставин кримінального правопорушення, або встановленню факту події кримінального правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, згідно положень п. 4 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказувані обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України.

Вирішуючи вимоги скарги, суд виходить з того, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Так, кримінальне провадження № 0000155 порушене за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), правова кваліфікація ч.1 ст. 190 КК України.

Оскаржувана постанова не містить жодного мотиву та обгрунтування закриття на основі конкретного доказу чи дослідженої обставини справи. У постанові не вказано про проведення у справі жодних слідчих дій, а закрито кримінальне провадження фактично через 12 днів після внесення відомостей до ЄРДР.

Вказане кримінальне провадження містить факт неповноти досудового розслідування, зокрема, дізнавач виносячи постанову про закриття кримінального провадження, послалась лише на усні пояснення ОСОБА_3 , не вчинивши будь-яких слідчих дій, в тому числі допиту свідків, скерування запитів у відповідні служби, тощо.

В силу принципу невідворотності, який виявляється у тому, що кожна особа, в протиправних діяннях якої є склад злочину, повинна понести кримінальну відповідальність, дана особа не встановлена, натомість дізнавачем прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину.

Дізнавач зобов`язаний належним чином мотивувати власне рішення про закриття відповідного кримінального провадження, виклавши це письмово у мотивувальній частині відповідної постанови.

Між тим, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що дізнавач ОСОБА_4 опосередковано згадує про відсутність у кримінальному провадженні складу кримінального правопорушення, а самі мотиви прийняття такого рішення не наведені.

Таким чином, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах. Дізнавач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась та жодних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, не надав.

У зв`язку із вищенаведеним, рішення органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження на думку суду є передчасним та підлягає скасуванню, оскільки не ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному розслідуванні, суперечить вимогам чинного КПК України.

Керуючись ст. 303 - 307 КПК України, слідчий суддя ,-

постановив:

Скаргу задовольнити .

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000155. від 10.02.2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 28 березня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1