Справа № 541/2857/22
Провадження № 1-кп/541/266/2022
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 рокум. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Миргород обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000732 від 22.09.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2022р. з Миргородської окружної прокуратури Полтавської області до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000732 від 22.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, вважав, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України. Крім того, подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 28.11.2022р., а ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України не зменшились, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Обвинувачений не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Потерпіла, сповіщена про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, в підготовче судове засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Кримінальне провадження підсудне Миргородському міськрайонному суду Полтавської області. Підстав для повернення обвинувального акту прокурору або закриття провадження не встановлено.

Таким чином, кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Щодо вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу, суд дійшов до наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно зі ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30.09.2022р. стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів з моменту взяття під варту 30 вересня 2022 року по 28 листопада 2022 року включно.
Під час досудового розслідування слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а також продовжити злочинну діяльність, що перешкоджатиме проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування та на переконання суду унеможливлює застосування йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі обґрунтованість підозри, суспільну небезпечність тяжкого

злочину, який інкримінується обвинуваченому, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України, які суд вважає доведеними, виходячи з обставин інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.
Враховуючи особу обвинуваченого та доведення, що ризики, передбачені п.п.1,3, 5 ст. 177 КПК України, зокрема, ризики переховування від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, які існували на час обрання запобіжного заходу, не відпали і продовжують існувати на час розгляду вказаного кримінального провадження судом, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте на шлях виправлення не став, та знову обвинувачується у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень проти власності у період умовно-дострокового звільнення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, не працює, проживає не за місцем реєстрації, дохід його складається із соціальних виплат як внутрішньо переміщеної особи, відсутні міцні соціальні зв`язки, тому відчуваючи незворотність покарання у разі визнання його вини, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки ще не буди допитані під час судового розгляду, та вчинити інше кримінальне правопорушення.
За таких обставин суд вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного запобігання настанню вказаних ризиків, отже необхідно клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити, оскільки, в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.
З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 314-317 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000732 від 22.09.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, в приміщенні Миргородського міськрайонного суду на 10 год. 30 хв. 02 грудня 2022 року.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 23 січня 2023 року включно.
В судове засідання викликати: прокурора, обвинуваченого, потерпілу.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1