У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000524 від 24.09.2022, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Холмок Ужгородського району, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000524 від 24.09.2022, відносно ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано наступним.

До Ужгородського міськрайонного суду в порядку ст. 291 КПК України направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000524 від 24.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 22 вересня 2022 року близько о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на крадіжку, діючи непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, перебуваючи у приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до якого проник через вікно шляхом його віджиму, звідки незаконно, безоплатно та поза волею власника вилучив належний потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , телевізор марки «SAMSUNG», ринкова вартість якого становить 13667 гривень, тобто викрав чуже майно

17.10.2022 слідчим слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за погодженням прокурора Ужгородської окружної прокуратури було повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 23 вересня 2022 року; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 23 вересня 2022 року; показаннями потерпілої ОСОБА_7 від 04 жовтня 2022 року; показання свідка ОСОБА_8 від 03 жовтня 2022 року; показаннями свідка ОСОБА_9 від 03 жовтня 2022 року; протоколами впізнання за фотознімками від 04 жовтня 2022 року, висновком дактилоскопічної експертизи від 10 жовтня 2022 року.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім цього, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показань на його користь, оскільки обвинувачений будучи на волі зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство щодо них, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

На думку сторони обвинувачення, свідки не зможуть почувати себе у безпеці у випадку якщо знатимуть, що ОСОБА_5 перебуває на волі. Крім цього, на думку сторони обвинувачення наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ст.177 КПК України), оскільки він є особою, яка раніше вже притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, та будучи на іспитовому терміні наважилася вчинити новий тяжкий злочин.

Крім цього є необхідність запобігання спробам ОСОБА_5 , переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній мешкає на території, що знаходиться у безпосередній близькості до лінії державного кордону України і у разі його перетину будь-яким способом (у порядку передбаченому чинним законодавством або всупереч встановленому законом порядку) останній матиме реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора, суду, та, відповідно, уникнути кримінальної відповідальності, оскільки застосування до нього будь-яких заходів забезпечення, передбачених КПК України, буде неможливим.

Крім того, тяжкість покарання, яке може бути застосоване до ОСОБА_5 у разі визнання обвинувальним вироком суду його винуватості у вчиненні злочину, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, стимулюватиме останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зазначені обставини свідчать про наявність вказаного ризику та неможливість його запобігання шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою ОСОБА_5 на підставі вагомих доказів обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який йому у випадку визнання винним, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років; стан здоров`я якого не перешкоджає утриманню під вартою; офіційно ніде не працює, його майновий стан є незадовільним, перебуває на випробувальному терміні.

Оцінюючи у сукупності вказані обставини, а також наявність обґрунтованої підозри та вищенаведених ризиків, сторона обвинувачення приходить до висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_5 наразі обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Враховуючи викладене, сторона обвинувачення вбачає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив продовжити дію запобіжного заходу.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив обрати іншу міру запобіжного заходу, виходячи з того, що тяжкість покарання не може бути підставою для продовження такого запобіжного заходу. При цьому до обрання запобіжногго заходу протягом досудового розслідування обвинувачений належним чином виконував свої процесуальні обов`язки.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та додав, що має тяжке захворювання, однак, представити відповідні документи поки не може, потрубує додаткового обстеження, що є не можливим в умовах СІЗО.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені матеріали, заперечення сторони захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання випливає, що 22 вересня 2022 року близько о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на крадіжку, діючи непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, перебуваючи у приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до якого проник через вікно шляхом його віджиму, звідки незаконно, безоплатно та поза волею власника вилучив належний потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , телевізор марки «SAMSUNG», ринкова вартість якого становить 13667 гривень, тобто викрав чуже майно.

За даним фактом До Ужгородського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000524 від 24.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків, сторона обвинувачення вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого строком на 60 діб.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається слідчим суддею за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто у порядку ст. ст. 183, 193, 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

17.10.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену у період воєнного стану, з пред`явленням обвинувачення у подальшому за тією ж статтею.

02.11.2022 слідчим суддею обрано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 грудня 2022 року включно з можливістю внесення застави.

Надаючи оцінку доводам сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши додані до клопотання докази, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність гр. ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Крім цього, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України була встановлена слідчим суддею також при обранні запобіжного заходу.

Підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному, серед іншого слугувала доведеність під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного; можливість незаконного впливу на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

При розгляді даного клопотання у судовому засіданні встановлено, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були враховані і слугували підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, а інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового провадження.

Крім того, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з наведеними вище обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчим суддею враховуються дані про особу обвинуваченого, який зокрема непрацюючий та раніше судимий за злочини проти власності, а також підозру у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у період іспитового строку.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України, слідчий суддя:

- з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_5 ;

- доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри,

- доведення стороною обвинувачення існування ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

вважає доведеною та обґрунтованою необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого на стадії судового провадження.

У свою чергу, документів на спростування доводів, наведених прокурором в обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, сторона захисту не надала.

Беручи до уваги вищевикладене та зважаючи на наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а також те, що прокурором доведено, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Приписами ч.1, 3 ст.197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Отже, вирішуючи питання доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 слідчий суддя не знаходить підстав, які б слугували для відмови у задоволенні клопотання сторони обвинувачення щодо продовження тримання під вартою. Відтак, оцінивши мету застосування запобіжного заходу, зокрема забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового провадження, але не більше ніж на шістдесят днів.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі провадження, не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309, 331, 376, 392 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000524 від 24.09.2022, відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000524 від 24.09.2022, на період судового провадження справи, але не більше ніж на 60 днів - до 11 лютого 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 16.12.2022 о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_10 ОСОБА_11