Справа № 297/393/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/287/22 за апеляційною скаргою адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 травня 2022 року задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001136 від 08 вересня 2021 року відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новомиколаївка, Ленінського району Автономної Республіки Крим, без постійного місця проживання на території України, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 (без права проживання), не судимого - у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 (шістдесят) днів - до 24 липня 2022 року, включно.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що кримінальне провадження, внесене 08.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001136 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146 КК України, знаходиться у провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та розглядаючи питання доцільності збереження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким та особливо тяжким злочинами, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

При цьому, ризики, які служили підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі, поданій адвокатами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , порушено питання про скасування ухвали суду від 25.05.2022 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, як необґрунтованої та незаконної. В апеляційній скарзі захисники вказують, що ОСОБА_7 перебуває під вартою без вироку суду вже понад 11 місяців. Стверджують про помилковість висновку суду першої інстанції щодо існування хоча б одного ризику, визначеного ст. 177 КПК України, а одна тільки тяжкість злочину та незавершеність судового слідства не давали суду підстави для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Більш того, посилаючись на наявність підозри ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, поєднаного із застосуванням насильства, суд першої інстанції безпідставно не визначив розмір застави, оскільки матеріали кримінального провадження свідчать про те, що тілесних ушкоджень ніхто з потерпілих не отримав. Крім того вказують на те, що судом першої інстанції не розглянуто клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, що свідчить про упереджену позицію суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, обвинуваченого та його захисника, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор, обвинувачений та адвокат належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від вищевказаних процесуальних осіб не надходило.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких та особливо тяжких злочинів та покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі доведення його вини за пред`явленим йому обвинуваченням, зокрема за ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 15, п. п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, те, що судове провадження не закінчено й на даний час ще не допитані всі свідки, а також дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, у нього відсутні постійне місце проживання, роботи і джерела доходів, міцні соціальні зв`язки в Україні, оскільки він більшість часу проживає на території Республіки Сербіі.

Апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не розглянуто клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, що свідчить про упереджену позицію суду, оскільки апеляційний суд переглядає ухвалу суду від 25.05.2022 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, однак, обставини, за яких вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, а також вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 травня 2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді