ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/4183/22 Справа № 766/1750/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 ,. який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривий Ріг Дніпропетрвоської області від 13 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривий Ріг Дніпропетрвоської області від 13 грудня 2022 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про вагомість ризиків втечі, знищення речових доказів, впливу на свідків та вчинення іншого злочину, які на теперішній час не зменшились. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні забезпечити досягнення мети визначеної ст. 177 КПК України.

На вказане рішення захисник подав апеляційну скаргу, в яких просить ухвалу суду скасувати та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання. Вказує, що ризики мають формальний характер та є недоведеними, оскільки в суді та у прокурора відсутні матеріали кримінального провадження. Також, ОСОБА_8 не може вплинути на свідків оскільки останні знаходяться в м.Херсон, а він переїхав до м.Миколаїв. Наголошує, що ОСОБА_8 перебуває під вартою з 2018 року, слідчі дії на сьогодні не проводились, вина не доведена. Додатково наголошує, що ОСОБА_8 після звільнення м.Херсона від російських загарбників був звільнений з місця позбавлення волі і добровільно повернувся до місць позбавлення волі з метою відбування покарання і не допущення порушення порядку арешту під час судового слідства.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 обрано під час судового провадження та строк запобіжного заходу обвинуваченому продовжувався на підставі ст..615 КПК України.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Судом при вирішення питання про продовження обвинуваченому обраного запобіжного враховані та оцінені вагомість існуючих ризиків, які на даний час не зменшились, особу винного, його стан здоров`я, репутацію та дійшов обґрунтованого висновку про неможливе застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вивчивши всі обставини та матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ..

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду від 15.02.2022 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно строком на два місяці до 14 квітня 2022 року включно.

Починаючи з 29 березня 2022 року і по теперішній час матеріали за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в межах якого подано клопотання про продовження строків тримання його під вартою, до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з Херсонського міського суду Херсонської області, не передані.

Отже судовий розгляд даного кримінального провадження протягом більше, ніж півроку не здійснюється по суті, у зв`язку з відсутністю матеріалів кримінального провадження у Саксаганському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, якому відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 06.03.2022 року №1/0/9-22 визначено підсудність справ Херсонського міського суду Херсонської області.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 з наступними змінами і доповненнями, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до положень п. 39 рішення ЄСПЛ у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).

У справі «Куроченко та Золотухін проти України», Заяви № 20936/16 та № 53257/16, (пункти 113-117), Європейський суд з прав людини, встановив порушення Україною пункту 1 статті 6 Конвенції за таких обставин.

У справі «Хлєбік проти України» (Khlebik v. Ukraine), пункт 25) встановлено, що національне законодавство України не передбачає жодної процедури звернення із заявою про відновлення втрачених матеріалів справи у ситуаціях, коли не було ухвалено вироку суду (див. Пункт 60).

З цієї причини національні суди ніколи не розглядали суть справи заявника та не досліджували можливість відновлення матеріалів справи, навіть з джерел, вказаних заявником у цьому Суді (див. пункт 96). Суд також вважає переконливим аргумент заявника, що це виключило можливість зняти пред`явлені проти нього обвинувачення та закрити провадження (див. Пункт 97).

Так само, це перешкодило органам державної влади перевірити, чи відповідало суспільним інтересам продовження розгляду кримінальної справи щодо заявника за відсутності будь-яких перспектив прогресу у цьому провадженні і чи переважав такий інтерес шкоду, заподіяну заявнику продовженням провадження.

Суд пам`ятає, що забезпечення поваги до конвенційних прав заявника вимагало внесення законодавчих або інших еквівалентних змін до національної нормативно-правової бази. Однак Суд вважає, що національні органи влади мали провести таку перевірку, оскільки другий заявник, на відміну від першого заявника та заявника в рішенні у справі «Хлєбік проти України» (Khlebik v. Ukraine), не був визнаний винним судами будь-якої інстанції та обвинувачувався у вчиненні відносно менш тяжкого злочину, який, як вбачається, безпосередньо не впливав на права третіх сторін за статтями 2 та 3 Конвенції.

Отже, за відсутністю матеріалів кримінального провадження та інформації про їх наявність в Херсонському міському суді Херсонської області, в якому перебували матеріали кримінального провадження, судовий розгляд кримінального провадження по суті, є неможливим. Крім того, виходячи зі змісту доданих до клопотання документів, якими прокурор їх обґрунтовує. А саме витягу з ЄРДР та копії ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 15.02.2022 року, суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, обставини, передбачені ст.194 КПК України, в тому числі наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Також слід врахувати, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який є нетяжким злочином проти власності, за санкцією якого можливе призначення покарання до 5 років позбавлення волі, фактично чотири з яких він перебуває під вартою.

При цьому колегія суддів враховує, що з клопотанням про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження прокурор до суду не звертався, а обвинувачений майже рік місяців перебуває у стані невизначеності щодо своєї справи, оскільки законодавством не врегульовано питання дій органів державної влади (судів, прокуратури) під час воєнного стану.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривий Ріг Дніпропетрвоської області від 13 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 скасувати.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді