Справа № 463/8687/22 Головуючий у 1 інстанції: Яворський
Провадження № 11-сс/811/1192/22 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2022 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 01.11.2022 року,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 01.11.2022 року.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2022 року, скасувати вказану ухвалу, згідно якої відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 01.11.2022 року. Визнати протиправним невнесення ТУ ДБР, розташоване у м.Львові відповідних відомостей на підставі заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне павопорушення від 01.11.2022 року до ЄРДР та порушення прав прав гарантованих ст. 56 КПК України. Зобов`язати ТУ ДБР, розташоване у м.Львові внести відповідні відомості на підставі заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 01.11.2022 року до ЄРДР. Визнати ОСОБА_5 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_5 покликається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, оскільки слідчий суддя зобов`язаний був застосувати норми Конституції України, як норми прямої дії і захистити його права гарантовані п.1 ч.2 ст. 56 КПК України, а також слідчий суддя зобов`язаний був захистити його права передбачені ст.40 Конституції України, ст.56 КПК України.

Вказує, що оскаржуваною ухвалою слідчий суддя порушив норми процесуального права, а саме вимоги ст.ст. 1, 2 КПК України.

Зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст.ст. 55, 56, 214 КПК України. З моменту подання ним заяви про вчинення злочину він набув статусу потерпілого; на підставі п. 1 ч. 2 ст. 56 КПК слідчий суддя зобов`язаний був задоволити його скаргу, а працівники Львівської обласної прокуратури зареєструвати його заяву про злочин та визнати його потерпілим.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя, в порушення вимог ч.1 ст. 214 КПК України, не вказав докази, що підтверджують, що заява про кримінальне правопорушення від 01.11.2022 не являється повідомленням про вчинене кримніалье правпорушення і що працівники ТУ ДБР, розташоване у м.Львові мали право не вносити дані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Стверджує, що аадрес у Генераьного прокуроа 01.11.2022 ним було направлено заяву про вчинення кримінального правпорушення та в цій заяві апелянт вказав об`єктивні дані, які свідчать про ознаки злочину і на підставі ст. 214 КПК України дана заява підлягала реєстрації шляхом внесення даних відомостей до ЄРДР.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2022 року покликається на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки апелянт не був присутнім при оголошенні оскаржуваної ухвали, і отримавши дану ухвалу 24.12.2022 рекомендованим листом, а тому фізично не мав можливості виконати вимоги ухвали щодо апеляційного оскарження, так як зміст вказаної ухвали став відомий йому тільки 24.12.2022 року.

В судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, в апеляційній скарзі зазначив, що її розгляд просить проводити у його відсутності. Представник ТУ ДБР, розташоване у м.Львові в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце його проведення, про причини неявки не повідомив. З урахуванням наведеного та положень ч.4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі осіб, які без поважних причин не з`явились до суду.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що в її задоволенні слід відмовити.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2022 року про відмову у задоволенні скарги, то матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження, а відтак колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_5 , останній звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою, в якій просить Зобов`язати ТУ ДБР, розташоване у м. Львові внести відомості на підставі його заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.11.2022 року до ЄРДР.

Скаргу обґрунтовув тим, що ним було подано до Офісу Генерального прокурора заяву від 01.11.2022 року про вчинення кримінального правопорушення суддями Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 передбаченого ст. 382 КК України, яку переадресовано до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові. Уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в порушення вимог ст. 214 КПК України протягом 24 годин питання про внесення в ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення не вирішив, натомість фактично відмовлено у внесенні таких відомостей.

Як вбачається з матеріалів скарги, зокрема, долученої до неї заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01.11.2022 року, така стосується незаконної, на думку заявника, ухвали судді Апеляційного суду Львівської області.

Зокрема, ОСОБА_5 вважає, що судді вчинили злочин, оскільки в ухвалі від 27.05.2017 року у справі №459/1615/15-ц зловживаючи осадовм становищем, всупереч інтересів служби шляхом внесення недостовірної інформації та умисного не виконання рішень прийняли незаконну ухвалу.

Відповідно до ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч.1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Окрім цього, внесення відомостей до ЄРДР також врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, згідно з пунктом 2 глави 1 розділу ІІ «Порядок формування та ведення Реєстру» якого, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, сам факт подання заяви не може бути безумовною підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, водночас критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяв і повідомлень є наявність в них фактичних даних, які вказують на ознаки кримінального правопорушення.

Перевіривши матеріали скарги ОСОБА_5 , колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком слідчого судді про те, що у поданій заяві про вчинення кримінального правопорушення від 01 листопада 2022 року, яка долучена до матеріалів скарги, заявником не зазначено об`єктивних даних та обставин, які могли б свідчити про вчинення зазначеною в повідомленні особою кримінально-караного діяння та не надано жодних доказів на підтвердження такого.

Відповідно до положень ст. 126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Згідно з ч.2 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» скасування або зміна судового рішення не має наслідком дисциплінарну відповідальність судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли скасоване або змінене рішення ухвалено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що незгода з рішеннями суду може бути підставою для оскарження таких дій в порядку, визначеному процесуальним законом, однак не може слугувати безумовною підставою для внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, слідчий суддя повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для її скасування, колегією суддів не встановлено, тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2022 року.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2022 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 01.11.2022 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: