ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-кп/818/450/23 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 612/137/23 Головуючий І інстанції ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 13.03.2023 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000647 від 25.10.2022, за частиною 4 статті 286-1 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 13.03.2023 задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 11.05.2023 включно.

Відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про заміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання або передачу ОСОБА_6 на поруки командирів військової частини НОМЕР_1

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 13.03.2023 про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , та постанову ухвали, якою визначити більш м`яку міру запобіжного заходу, передбачену КПК України, як то передача ОСОБА_6 на особисту поруку його безпосереднім командирам, за їхніми заявами, яка на його думку є достатнім запобіжним заходом для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що судом у оскаржувальній ухвалі не доведено неможливість застосування до його підзахисного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, та вважає визначений запобіжний захід невмотивовано жорстоким, а обґрунтування позиції судом про те, що маються всі підстави на продовження строків тримання під вартою, тим, що його підзахисний не проживає взагалі на території Харківської області вважає недоречним.

Апелянт вказує на те, що при розгляді клопотання прокурора, суд повинен був розглянути саме питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, а також встановити, що саме цей запобіжний захід є достатнім, а застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, є недоречним, але про це в ухвалі суду немає жодного посилання.

Також захисник зазначає, що ОСОБА_6 не є суспільно небезпечною особою, тому застосування до нього найтяжчої міри запобіжного заходу вважає недоцільним та несправедливим, оскільки в ході судового слухання, прокурор жодним чином не довів наявність ризиків, які передбачені статтею 177 КПК України.

Окрім цього, захисник посилається на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, повністю визнає себе винним у скоєному правопорушенні, щиро кається та вибачається за скоєне перед потерпілими, від яких до нього не заявлено жодних матеріальних та моральних претензій, він одружений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність у останнього родинних зав`язків. Окрім того, ОСОБА_6 має постійне місце мешкання, до арешту проходив військову службу у лавах ЗСУ та брав активну участь у захисті країни від загарбників, за місцем служби позитивно характеризується, має бажання продовжити службу в лавах ЗСУ, що свідчить про його стійку громадянську позицію. Зауважив, що обвинувачений не має наміру ані переховуватись від органу досудового розслідування та суду, ані впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні чи іншим чином чинити перешкоди, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, судом не враховано стан здоров`я ОСОБА_6 , який має тяжке захворювання, від якого не видужав до теперішнього часу, бо в день його взяття під варту був виписаний з військового госпіталю та вже довгий час перебуває під вартою, а саме з 02.11.2022, коли йому було обрано суровий запобіжний захід.

Захисник вважає утримання ОСОБА_6 під вартою незаконним, жоден ризик передбачений статтею 177 КК України не доведений, та за таких обставин інший більш м`який запобіжний захід, такий як передання обвинуваченого під особисте зобов`язання військових керівників, зможе забезпечити виконання покладених на останнього процесуальних обов`язків.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 в судове засідання не прибули та не повідомили причини свого неприбуття.

В апеляційній скарзі не міститься клопотання захисника про розгляд поданої скарги за його участю та участю його підзахисного.

За таких обставин, в силу вимог статтей 405, 422-1 КПК України неявка прокурора та захисника не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції оцінивши в сукупності всі обставини, а саме: суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому; тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим; вік та репутацію обвинуваченого; наявність соціальних зв`язків, вважав, що ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даній стадії процесу в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені статтею 177 КПК України. Також суд дійшов висновку про неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та вважав, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим і вмотивованим.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог статей 177,178,199 КПК України, пунктів 3,4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились та не перестали існувати, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння, передбаченого частиною 4 статті 286-1 КК України, які відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги те, що відповідно до наявних в матеріалах провадження відомостей, обвинувачений ОСОБА_6 зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, тобто має міцні соціальні зв`язки, але на території Житомирської області, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, проходить військову службу на території Харківської області та на вказаній території не має постійного місця мешкання, що свідчить про існування ризику переховування обвинуваченого від правоохоронних органів та суду.

Колегія суддів вважає, що на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, чи свідків не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу непов`язаного з триманням під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки, що безпосередньо може вплинути на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 13.03.2023 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: