Справа № 135/694/21
Провадження №11-кп/801/1087/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),
ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 (в режимі відеоконференції),
ОСОБА_15 (в режимі відеоконференції),
ОСОБА_16 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці матеріали апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_17 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2022 року про повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000214, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 31.03.2021. по обвинуваченню ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 255-1 ч. 2, 307 ч. 3 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК України та ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000214, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 31.03.2021. по обвинуваченню ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 255-1 ч. 2, 307 ч. 3 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК України та ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту суд дійшов висновку про його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема суд вказав, що фактичні обставини, які інкримінують обвинуваченому ОСОБА_20 відповідно до формулювання обвинувачення відрізняються від частини статті закону про кримінальну відповідальність, зазначеному в обвинувальному акті.
Також на переконання суду невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України полягає в тому, що у висунутому ОСОБА_18 формулюванні обвинувачення за ч. 2 ст. 255-1 КК України зазначені дії особи як у період до введення в дію норми закону про кримінальну відповідальність, так і дії вчинені ним після набуття чинності зазначеним законом, тобто інкриміновані дії, які в певний період не були кримінально караними.
Окрім того окремою підставою повернення обвинувального акту суд зазначив, що кваліфікація дій ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_19 за ч. 3 ст. 307 КК України містить кваліфікуючу ознаку, не передбачену Закном України про кримінальну відповідальність.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_17 ставиться питання про скасування ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2022 року через істотні порушення кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить перелік відомостей, зазначених в п. 1-9 ч.2 ст.291 КПК України, натомість суд вийшов за межі повноважень, наданих під час підготовчого судового засідання, оскільки вдався до аналізу сформульованого обвинувачення та кваліфікації дій осіб.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив задовольнити в повному об`ємі.
Обвинувачений ОСОБА_18 та його захисник ОСОБА_15 , обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_16 , обвинувачений ОСОБА_19 та його захисник ОСОБА_12 , а також обвинувачений ОСОБА_20 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_20 адвокат ОСОБА_14 на початку судового засідання висловила незгоду з апеляційною скаргою прокурора, проте в ході судового розгляду було перервано відеоконференцзв`язок з Ладижинським міським судом Вінницької області, де перебувала захисник, через знеструмлення мережі за місцезнаходженням суду.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд не дотримався зазначених положень кримінального процесуального закону та дійшов невірного висновку про повернення обвинувального акту прокурору.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Отже, повернення обвинувального акту прокурору може бути лише в разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.
Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, знехтував вказаними вимогами закону, оскільки, зробивши висновок про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК, не навів конкретних і достатніх для цього підстав.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувальний акт, в свою чергу, містить всі відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч.2 ст.291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, до нього даний реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки обвинувачених, захисників про отримання копії обвинувального акта та вказаного вище реєстру.
Висновки суду про допущені порушення під час кваліфікації дій ОСОБА_20 не ґрунтуються на законі, оскільки виклад формулювання обвинувачення співпадає з кваліфікуючими ознаками, які прокурор вважає правильними на момент звернення до суду з обвинувальним актом. При цьому, невірне зазначення частини статті є очевидною опискою.
Стосовно висунутого ОСОБА_18 обсягу висунутого обвинувачення за ч. 2 ст. 255-1 КК України та визначення кваліфікуючих ознак за ч. 3 ст. 307 КК України в діях ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_19 суд зазначає, що під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
У ч.1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Суд апеляційної інстанції вважає, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складів кримінальних правопорушень, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Проте, як зазначено у висновку ККС ВС, наданому в постанові від 03.07.2019 у справі №273/1053/17, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.
З наведеного випливає, що саме за результатами судового розгляду шляхом всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки відповідно до закону доказів, можливо буде зробити висновок про доведеність чи безпідставність висунутого обвинувачення, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
У свою чергу, безпідставне повернення обвинувального акта прокурору призводить до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків кримінального провадження.
Виходячи зі змісту та трактування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, остання гарантує винесення судового рішення протягом розумного терміну, встановивши тим самим межу стану невизначеності, в якому знаходиться та чи інша особа через пред`явлення їй кримінального обвинувачування. Кінцевим моментом стану невизначеності є момент вступу вироку чи рішення у законну силу чи зняття обвинувачення (закриття кримінальної справи).
За таких обставин, висновки суду про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України суд апеляційної інстанції вважає помилковими, а прийняте судом першої інстанції рішення про повернення прокурору обвинувального акта в порядку, передбаченому п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, безпідставним.
Відповідно ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У зв`язку з безпідставним поверненням прокурору обвинувального акта суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, КПК України суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_17 задовольнити.
Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2022 року про повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000214, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 31.03.2021. по обвинуваченню ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 255-1 ч. 2, 307 ч. 3 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК України та ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України скасувати.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000214, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 31.03.2021. по обвинуваченню ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 255-1 ч. 2, 307 ч. 3 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК України та ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України призначити до розгляду у тому ж суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.
Судді: