Справа № 367/535/23
Провадження по справі № 1-кп/367/570/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 листопада 2022 року за № 0000888 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гарманівка, Компаніївського району, Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, перебуває на посаді механіка-водія другого інженерно-позиційного відділення інженерно-позиційного взводу інженерно-саперної роти батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України, -

встановив:

23.02.2021 наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 11о/с ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду машиніста екскаватора першого інженерно-позиційного відділення інженерно-позиційного взводу інженерно-саперної роти батальйону забезпечення.

23.02.2021 з ОСОБА_4 укладено контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України.

14.12.2021 наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 62 о/с ОСОБА_4 призначено на посаду механіка-водія другого інженерно-позиційного відділення інженерно-позиційного взводу інженерно-саперної роти батальйону забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»№ 389-VIII від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022

№ 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який на підставі Указів Президента від 14.03.2022 № 133/2022, 18.04.2022 № 259/2022 та 17.05.2022 № 341/2022 продовжено до 19.02.2023.

У відповідності до ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України символів є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (Далі Статут) та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Згідно зі ст. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21 вересня 1999 року № 1075-XIV, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать, окрім іншого, всі види озброєння та боєприпаси. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління . З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна.

Згідно з п. 13, 15 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 за № 1225 (надалі Положення № 1225) військове майно зберігається з дотриманням вимог, передбачених документацією заводів-виробників. Умови зберігання цього майна повинні забезпечувати збереження його належного якісного (технічного) стану, виключати можливість втрати та відповідати вимогам вибухо-пожежо безпеки. Порядок зберігання, використання і технічного обслуговування військового майна визначається статутами Збройних Сил, цим Положенням, нормативно-правовими актами і нормативними документами Міноборони та документацією заводів-виробників.

Відповідно до пункту 2 Розділу I Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 359 від 29.06.2005

(далі Інструкція) до стрілецької зброї відносяться зброя, зокрема, автомати та патрони до бойової зброї.

Пунктом 14 Розділу I Інструкції, визначено, що військовослужбовцю, якому видано стрілецьку зброю та боєприпаси для виконання обов`язків військової служби забороняється залишати їх без нагляду.

За вимогами пункту 15 Розділу ІІ Інструкції назва, серія, номер і дата видачі стрілецької зброї, закріпленої за військовослужбовцями рядового, сержантського та старшинського складу та виданої зі складу офіцерам і прапорщикам (мічманам), крім спортивної і навчальної стрілецької зброї, записуються у військовий квиток військовослужбовця (посвідчення офіцера або прапорщика (мічмана)).

У порушення наведених вище вимог законодавства, чітко знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, порядок зберігання військового майна, проте діючи всупереч зазначеним вимогам законодавства, якими регламентований порядок зберігання військового майна, солдат ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні необережного злочину проти встановленого порядку несення військової служби втраті ввіреного для службового користування військового майна внаслідок порушення правил його зберігання, вчиненій в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так на обліку у військовій частині Національної гвардії України перебуває стрілецька зброя автомат АКС-74 № НОМЕР_2 .

У зв`язку з введенням на території України воєнного стану з метою захисту територіальної цілісності, суверенітету України та відсічі збройної агресії російської федерації солдату ОСОБА_4 07.11.2022 у приміщенні зброярні військової частини Національної гвардії України НОМЕР_1 видано закріплений за ним, згідно військового квитка серії НОМЕР_3 та відомості про закріплення зброї за особовим складом інженерно-саперної роти військової частини Національної гвардії НОМЕР_4 , автомат АКС-74 № НОМЕР_2 .

У період часу з 7 год. 30 хв. 09.11.2022 до 7 год. 40 хв. 10.11.2022 солдат ОСОБА_4 з ввіреною йому зброєю автоматом АКС-74 № НОМЕР_2 , перебував у місці постійної дислокації військової частини по АДРЕСА_1 та на прилеглій до військової частини території.

В цей час, з 7 год. 30 хв. 09.11.2022 до 7 год. 40 хв. 10.11.2022, точний час встановити не вдалося, грубо порушуючи порядок та умови зберігання ввіреної зброї, діючи із необережністю, а саме кримінальною протиправною недбалістю, перебуваючи в військовій частині Національної гвардії НОМЕР_5 НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та на прилеглій до військової частини території, точне місце досудовим розслідуванням не становлено, діючи в умовах воєнного стану, залишив зброю без нагляду, що призвело до її втрати. Вжитими пошуковими заходами ОСОБА_4 та командуванням військової частини Національної гвардії НОМЕР_4 , автомат АКС-74 № НОМЕР_2 відшуканий не був.

Вартість ввіреної для службового користування ОСОБА_4 та в подальшому ним втраченої зброї, а саме автомата АКС-74 № НОМЕР_2 складає 487 гривень 00 копійок.

В ході досудового розслідування вартість втраченої зброї, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 15.07.2020 №604 відшкодована солдатом ОСОБА_4 у десятикратному розмірі, що в загальній в сумі становить 4870 гривень 00 копійок, з яких 4383 гривень 00 копійок перераховано в дохід держави (платіжне доручення №1928 від 08.12.2022), а 487 гривень 00 копійок перераховано на рахунок військової частини (платіжне доручення №1927 від 08.12.2022).

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді механіка-водія другого інженерно-позиційного відділення інженерно-позиційного взводу інженерно-саперної роти батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у період часу з 7 год. 30 хв. 09.11.2022 до 7 год. 40 хв. 10.11.2022, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 2, 4, 14 Розділу I, п.п. 15, 22 Розділу II, п. 2 Розділу Х «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України № 359 від 29.06.2005, діючи не обережно, перебуваючи у місці постійної дислокації військової частини по АДРЕСА_1 та на прилеглій до військової частини території не переконавшись, що ввірена йому у службове користування зброя автомат АКС-74 № НОМЕР_2 , перебуває при ньому, грубо порушуючи порядок та умови її зберігання, діючи в умовах воєнного стану, залишив зброю без нагляду, що призвело до її втрати.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.413 КК України, а саме втрату ввіреної для службового користування зброї внаслідок порушення правил її зберігання, вчинену в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю та в своїх показаннях зазначив, що звечора залишив ввірену йому зброю автомат АКС-74 не у спеціально відведеному місці для зберігання зброї на території військової частини, а під своїм ліжком у казармі. Прийшовши вранці наступного дня у казарму, він не виявив ввірену йому зброю автомат АКС-74 під ліжком, та розпочав її пошуки, шукав самостійно цілий день, однак не знайшов, наступного дня вранці доповів командиру про зникнення зброї, були розпочаті пошуки, однак результату не принесли. Обвинувачений зазначив, що відшкодував шкоду, перерахувавши грошові кошти в десятикратному розмірі вартості майна, щиро кається у скоєному та просить його суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, підтверджують наявність речових доказів та процесуальних витрат, а також відшкодування вартості втраченої зброї. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції. Також, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, є діючим військовослужбовцем, відшкодував вартість втраченої зброї в десятикратному розмірі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.413 КК України.

Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, на підставі ст. 75 КК України, у зв`язку з чим звільняє останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.

Процесуальні витрати в даному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1