Справа № 183/2524/21
№ 1-в/183/29/23

У Х В А Л А
04 квітня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду клопотання адвоката ОСОБА_3 про відстрочку виконання вироку суду у зв`язку з тяжкою хворобою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, інваліда ІІ групи, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в останнє засудженого 07.05.2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України;
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
представника відділу превенції
Новомосковського РВП ГУНП ОСОБА_6 В С Т А Н О В И В :
17.11.2021 до суду надійшла клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про відстрочку виконання вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.05.2021 року за ч.1 ст.309 КК України, в якій просить відстрочити засудженому ОСОБА_4 , виконання вироку суду у зв`язку із тяжкою хворобою.
Клопотання мотивовано тим, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.05.2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді 6 місяців арешту. Початок строку відбування вказаного покарання зазначено з моменту фактичного затримання ОСОБА_4
05.10.2021 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду вказаний вирок залишено без змін.
На день подання вказаного клопотання ОСОБА_4 не затриманий, за місцем проживання характеризується позитивно, має діагноз "Мультирезисцентний туберкульоз легень, десемія", перебуває на паліативному лікуванні, яке полягає у наданні медичної допомоги для людей із серйозними хворобами, що підтверджується довідками КП "Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування", якими зазначено діагноз А - 15.0 "заразна форма туберкульозу", перебування на паліативному лікуванні і наявність обмеження за станом здоров`я перебування в місцях скупчення людей.
На підставі висновку медико-соціальної експертизи від 17.03.2020 року ОСОБА_4 встановлена ІІ група інвалідності.
На думку адвоката, на сьогоднішній день в кримінально-виконавчих установах України фактично немає умов для надання кваліфікованого медичного обслуговування, а тим паче для надання паліативного лікування для тяжко хворих засуджених. До того ж, хвороба ОСОБА_4 (заразна форма туберкульозу) створює додаткових небезпеку для інших засуджених та персоналу кримінально виконавчої установи.
ОСОБА_3 вважає, що в даному випадку, є недоцільним арештовувати засудженого ОСОБА_4 , який хворіє на хворобу зазначену в Передку на звільнення від відбуття покарання, затвердженого Міністерством Юстиції України разом з Міністерством охорони здоров`я України спільним наказом № 1348/5/572 від 15.08.2014 року, а тому, на її думку, є всі підстави для задоволення даного клопотання, а в подальшому, після зібрання всіх необхідних документів, для звільнення останнього від покарання.
В судовому засіданні на початку судового розгляду адвокат ОСОБА_3 своє клопотання підтримала, додатково пояснила суду, що ОСОБА_4 у зв`язку із своїм захворюванням позбавлений можливості самостійно себе обслуговувати, станом на 02.12.2021 року стан його здоров`я погіршився і він не має можливості самостійно пересуватися. Для підтвердження стану здоров`я ОСОБА_4 просила суд допитати його лікаря, однак його явку до суду не забезпечила і з 07.07.2022 року перестала з`являтися в судові засідання, надаючи заяви про відкладення з різних підстав. В останнє, 14.03.2022 року адвокат ОСОБА_3 надала суду заяву про відкладення у зв`язку із її зайнятістю і суд з урахуванням зазначених в заяві днів (а.п.93) призначив судовий розгляд на її вільну дату, тобто 04.04.2023 року, про що одразу повідомив зазначеного захисника (а.п.94). Однак, адвокат ОСОБА_3 до суду не з`явилася, в чергове надала заяву про відкладення, що суд розцінює як зловживання наявними у неї правами і з погодження учасників судового провадження розглянув дане клопотання у її відсутності за наявними у справі доказами.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 , заявленого в інтересах ОСОБА_4 , мотивуючи свою позицію тим, що ст. 536 КПК України зазначений вичерпний перелік підстав для відстрочення виконання вироку, а стороною захисту не доведено неможливість відбування покарання у виді арешту, враховуючи наявність навіть у Дніпропетровській області спеціалізованих установ для хворих на туберкульоз.
Представник відділу превенції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проти задоволення зазначеного клопотання заперечував та показав суду, що неодноразово поліцейський офіцер громади, де мешкає ОСОБА_4 , повідомляв йому, що бачив останнього на території села, будучи зовні в задовільному стані, та пересувався він без сторонньої допомоги.
Вивчивши матеріали справи суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.05.2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді 6 місяців арешту. Початок строку відбування вказаного покарання зазначено з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 . Ухвалою Дніпровського апеляційного суду вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.05.2021 року - залишено без змін.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про відстрочку виконання вироку.
Відповідно до положень ст. 536 КПК України виконання вироку про засудження особи до виправних робіт, арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі може бути відстрочено в тому числі у разі тяжкої хвороби засудженого, яка перешкоджає відбуванню покарання, - до його видужання.
Відстрочка виконання вироку не допускається щодо осіб, засуджених за тяжкі (крім випадків, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті) та особливо тяжкі злочини незалежно від строку покарання.
При цьому відстрочка виконання вироку суду є правом суду, а не його обов`язком, рішення про відстрочку виконання вироку суд приймає на підставі відповідного клопотання, яке має бути обґрунтованим.
Згідно з абз. 3 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1990 року № 11 зі змінами, внесеними згідно Постанов Пленуму Верховного Суду України від 03.12.1997 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» обставини, які є підставами для надання відстрочки виконання вироку, повинні бути підтверджені відповідними доказами.
В свою чергу, захисником не надано будь-яких доказів на підтвердження підстав, зазначених у ч. 1 ст. 536 КПК України для відстрочки виконання вироку засудженому ОСОБА_4 .
Надана медична документація, не містить інформації, яка б слугувала причиною неможливості відбувати покарання.
Посилання захисника на те, що засуджений за станом здоров`я не може відбувати покарання в умовах його ізоляції від суспільства, у зв`язку з тим, в зазначених установах відсутні ліцензійні умови для надання паліативної допомоги, не можуть бути прийняті судом, враховуючи відповіді з департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації (а.п. 57) та КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР (а.п. 86) про те, що після призначення паліативного лікування, у жовтні 2021 року ОСОБА_4 оглянуто лікарем-фтизіатром, проведено додаткові методи обстеження, за результатами яких йому запропоновано курс лікування із застосуванням нових протитуберкульозних препаратів, але пацієнт згоди не надав, тобто паліативне лікування не є єдиним. При цьому, суд враховує наявність спеціалізованих установ виконання покарання, де відбувають покарання засуджені, хворі на туберкульоз, у тому числі на активну (заразну) форму (а.п. 37).
Беручи до уваги наведене, суд доходить до висновку, що дане клопотання захисника є необґрунтованим і у його задоволенні необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.536, ст.537, ст.539 КПК України, суд
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про відстрочення виконання вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.05.2021 року в зв`язку з тяжкою хворобою засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1