Справа № 541/554/23
№ провадження 1-кп/541/113/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Миргороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 09.02.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заргава Кубінського району Азербайджан, громадянина України, з загальною середньою освітою, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, достовірно знаючи, що для отримання посвідчення водія необхідно скласти теоретичний і практичний іспити, пройти медичний огляд, визначений йому постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.01.2023 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, цією ж постановою ОСОБА_4 позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік, вирішив використати попередньо підроблене посвідчення водія, яке в 1995 році він придбав у невстановленої особи, з метою подальшого його використання.

Для досягнення своєї мети, отримання підробленого посвідчення водія у спосіб, що не відповідає порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами», яке є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, ОСОБА_4 у 1995 році в місті Ірпінь Київської області зустрівся із невстановленою особою, яка запропонувала придбати підроблене посвідчення водія за ціною 50 доларів США. При цьому, достовірно знаючи про порядок отримання посвідчення водія встановлений чинним законодавством, діючи всупереч цього порядку, ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ввійшов у змову з невстановленою особою, та замовив за обумовлену ціну виготовлення підробленого посвідчення водія категорії «А», «В», «С» з метою подальшого його використання. При цьому, невстановлена особа повідомила ОСОБА_4 про необхідність передачі фотокартки для її розміщення на бланку посвідчення на право керування транспортними засобами, а також анкетні дані. ОСОБА_4 виступивши пособником злочинних дій невстановленої особи, достовірно знаючи, що його фотокартка та вказані персональні дані будуть використані для виготовлення підробленого офіційного документа посвідчення водія, передав при зустрічі невстановленій досудовим розслідуванням особі свою фотокартку та персональні дані, тобто надав засоби та сприяв підробленню офіційного документа.

У подальшому невстановлена особа, у невстановленому під час досудового розслідування місці, виготовила посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 від 10.11.1995, категорії «А», «В», «С» на ім`я ОСОБА_4 .

Перебуваючи у 1995 році в м. Ірпінь Київської області, ОСОБА_4 , за попередньою домовленістю зустрівся із невстановленою особою, яка передала йому підроблене посвідчення водія, а ОСОБА_4 передав невстановленій особі кошти за виготовлене посвідчення водія в сумі 50 доларів США.

Після отримання підробленого посвідчення водія, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що надане посвідчення водія підроблене, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що порушує вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами», умисно використовував завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії та номер НОМЕР_1 від 10.11.1995 категорії «А», «В», «С» на своє ім`я для керування автотранспортним засобом марки «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Так, 09.02.2023 близько 07 години 00 хвилин ОСОБА_4 , рухаючись за кермом автомобіля марки «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Гоголя в м. Миргород Полтавської області, навпроти будинку № 146, був зупинений за порушення правил дорожнього руху інспекторами сектору реагування патрульної поліції Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області.

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 на законну вимогу інспектора СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області пред`явив останньому посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , яке відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/117-23/2581-ДД від 16.02.2023, хоча й відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, але згідно відповіді ТСЦ № 5344 РСЦ ГСЦ МВС в Полтавській області видавалося на іншу особу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Своїми умисними діями, які виразились у пособництві підроблення офіційного документа (посвідчення водія) та використанні завідомо підробленого документа (посвідчення водія), ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, суду пояснив, що посвідчення водія він придбав давно за 50 доларів в місті Ірпінь Київської області у невідомої особи з метою виїхати на батьківщину в Азербайджан, та працювати далекобійником. Дане посвідчення він ніде не використовував. Під час зупинки його автомобіля працівниками поліції, йому як водієві було запропоновано надати документи, на що він надав паспорт в середині якого знаходилось дане посвідчення. На запитання працівників поліції він повідомив, що це інше посвідчення водія а не те, що в нього вилучили. А вже при його перевірці виявлено що дане посвідчення видано на іншу особу. В скоєному розкаюється, щодо міри покарання покладався на розсуд суду.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України підтверджується матеріалами, зібраними під час досудового розслідування провадження, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 09.02.2023 з доданими до нього фототаблицею, відповідно до якого оглянуто ділянку автодороги по вулиці Гоголя, 146 в місті Миргород Полтавської області, де на проїжджій частині знаходився автомобіль марки «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_2 та водій ОСОБА_4 , який добровільно надав працівникам поліції належне йому посвідчення водія серії НОМЕР_1 ;

- протоколом огляду речей та документів від 16.02.2023 в ході якого оглянуто оптичний носій інформації DVD-R диск білого кольору з нанесеним написом «Відео з бодікамери за 09.02.2023 Худавердієв» на якому містяться відео-файли подій, які сталися 09.02.2023 на автодорозі по вул. Гоголя, 146, м. Миргород Полтавської області;

- постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 січня 2023 року по справі № 541/2670/23, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

- повідомленням Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за вих № 330/115/111/03/22/2023 від 20.02.2023, згідно якого посвідчення водія НОМЕР_3 від 20.05.1995 на ім`я ОСОБА_4 було вилучено та скеровано до ТСЦ 5344 за вих. № 440 від 31.01.2023;

- повідомленням територіального сервісного центру МВС № 5344 (ТСЦ МВС № 5344) за вих 31/16-17-169 від 18.02.2023, відповідно до якого згідно наявних даних Єдиного державного реєстру МВС, станом на 18.02.2023, посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 20.05.1995р видане Миргородським ВРЕР УДАІ в Полтавській області, категорія «В», видавалося на громадянина ОСОБА_4 , згідно постанови Миргородського міськрайонного суду від 05.01.2023, справа № 541/2670/22 позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік. Посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 20.05.1995р. на ім`я ОСОБА_4 , надійшло до ТСЦ № 5344 від Миргородського відділу поліції 02 лютого 2023 року та знаходиться на зберіганні по теперішній час. Крім того, згідно наявних даних Єдиного державного реєстру МВС, станом на 18.02.2023, інформація про проходження навчання громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в автошколах, відсутня;

- висновком судової технічної експертизи документів № СЕ-19/117-23/2581-ДД від 16.02.2023, відповідно до якого бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 заповнений на ім`я ОСОБА_4 , відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу;

- заявою ОСОБА_5 від 20.02.2023 про добровільне надання для огляду посвідчення водія та екзаменаційного талону та протоколом огляду предмету від 20 лютого 2023 року, відповідно до якого оглянуто посвідчення водія НОМЕР_4 виданого ДАІ ГУ МВС України, МРЕВ м. Боярка 11.03.2006, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та екзаменаційний талон, де в графі видані посвідчення зазначено категорія «С» КХА № НОМЕР_5 ;

- повідомленням регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС) за вих № 31/10-870 від 20 лютого 2023 року, де зазначено, що відповідно до наявних облікових даних ЄДР МВС , посвідчення водія НОМЕР_1 було видане 10.06.1997 ВРЕР ДАІ з обслуговування К.-Святошинського району при УДАІ ГУМВС України в Київській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , категорії «С».

Таким чином, з`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у пособництві підроблення офіційного документа (посвідчення водія) та використанні завідомо підробленого документа (посвідчення водія), а саме вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є проступками, їх суспільну небезпечність, обставини які пом`якшують покарання та особу винного, який характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, його відношення до скоєного, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, позицію прокурора та інші обставини справи, приходить до висновку, що необхідно призначити покарання обвинуваченому за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, із застосуванням частини 1 статті 70 КК України, яка визначає призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень, так як таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого суд не встановив.

Цивільний позов заявлено не було.

Питання процесуальних витрат - вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень;

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 2265 гривень 36 копійок.

Речові докази:

-посвідчення водія серії НОМЕР_1 - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження, № 0000037, яке знаходиться у Миргородській окружній прокуратурі Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в цей же термін, з моменту вручення йому копії вироку шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та засудженому.

СуддяОСОБА_1