Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/6682/22
Провадження №1-кп/523/1323/22
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

19.12.2022 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000492 від 14.06.2022 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не одруженого, зі слів має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до положень ст.89 КК України, раніше не судимий,

по звинуваченню в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, а саме у тому, що він, достовірно знаючи про військову агресію Збройних Сил Російської Федерації та впровадженням на території України воєнного стану, введеного у зв`язку з агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від2402.2022 № 2102-ІХ (дію якого продовжено з 26.03.2022 - Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ; з 25.04.2022 - Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ; з 25.05.2022 - Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ), скоїв умисний, корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, 04.06.2022, близько 20:00 годин (більш точного часу встановити не надалось можливим) ОСОБА_8 , перебуваючи на дитячому майданчику, який розташований у дворі будинку АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_9 , з яким в подальшому почав спілкуватись та запропонував провести додому.

В ході спілкування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прослідували до будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_8 побачив у потерпілого в руках мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 9А 2/32GB Granite Gray», після чого підійшовши до ОСОБА_9 ззаду, різко розвернув його обличчям до себе та застосував до останнього фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_9 , від якого останній впав на землю та випустив з руки належний йому мобільний телефон. В цей час ОСОБА_10 , скориставшись безпорадним станом потерпілого, підійшов до нього та відкрито викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 9А 2/32GB Granite Gray, imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 » вартістю 3000 гривень, який укомплектований сім-картою оператора «Лайфселл» з № НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не представляє.

На вимогу потерпілого ОСОБА_9 припинити протиправні дії ОСОБА_10 не реагував та з метою утримання викраденого майна з місця вчинення злочину втік. В подальшому, ОСОБА_8 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті. По суті справи пояснив, що 04.06.2022 року, приблизно о 20.00 годині, знаючи про введення військового стану на території України, він вийшов із дому на прогулянку. Біля магазину «Таврія» за адресою м.Одеса, вул..Семена Палія, 94, на території дитячого майданчику він заступився за хлопчика перед потерпілим, який був у стані алкогольного сп`яніння, вдаривши його. Потім він пішов з майданчику та повернувся туди приблизно за 40 хвилин, потерпілий почав агресувати, після чого він вирішив його провести звідти. По дорозі ОСОБА_9 почав йому розповідати навіщо він його вдарив, та намагався його зачепити, але він ще раз вдарив його першим з кулака у обличчя, після чого у потерпілого випав телефон, який він поклав до свого карману та пішов звідти.

Також пояснив, що у скоєному розкаюється, матеріальні збитки потерпілому не завдані, оскільки телефон ним повернутий відразу після затримання.

Потерпілий до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, матеріальних претензій до обвинуваченого він не має, міру покарання залишив на розсуд суду.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати:

- по ч.4 ст.186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинена в умовах воєнного стану та винуватість обвинуваченого у скоєному злочині доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, відсутність наслідків для потерпілого, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який не має судимості, офіційно не працює, не одружений, зі слів має на утриманні неповнолітніх дітей, при цьому не зміг підтвердити зазначені факти у суді документально, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся, намагався уникнути покарання, порушивши обраний запобіжний захід та скриваючись від суду, перебував у розшуку.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставин, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не виявлено.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, повне визнання вини, каяття, намагання уникнути покарання, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання в виді позбавлення волі строком на 8-м років, думку захисника та обвинуваченого, які просили обрати мінімальне покарання, яке передбачене санкцією статті, а саме 7-м років позбавлення волі, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, при цьому строк покарання не повинен перевищувати мінімальний передбачений санкцією статті КК України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст.369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7-ми (семи) років позбавлення волі;

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання останнього, а саме з 21.10.2022 року.

Речові докази, а саме мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 9А 2/32GB Granite Gray, imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 », який був переданий потерпілому ОСОБА_9 під розписку вважати повернутим за належністю.

Матеріали кримінального провадження №0000492 від 14.06.2022 року - зберігати в Суворовській окружній прокуратурі м.Одеси.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: