Номер провадження: 11-сс/813/392/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0001471 від 29.12.2021 року, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого в АТ «Одесагаз» начальником дільниці, ФОП, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191; ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України,

встановив:

В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0001471 від 29.12.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191; ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, скоєних за обставин викладених в клопотанні слідчого, в наслідок чого Бородінській селищній раді Болградського району Одеської області завдано майнову шкоду на суму 3513738,82 грн, що в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, та є особливо великим розміром.

17.02.2023 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, за кваліфікуючими ознаками: пособництво у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах;

- ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, за кваліфікуючими ознаками: складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів за попередньою змовою групою осіб.

20.02.2023 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 1309 (одна тисяча триста дев`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3513356 (три мільйони п`ятсот тринадцять тисяч триста п`ятдесят шість) грн.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованої підозри, а також встановленим в ході досудового розслідування кримінального провадження ризикам, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні; а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оскарженою ухвалою слідчого судді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задоволено та підозрюваному ОСОБА_9 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою,строком до 19.03.2023 року включно, в межах строку досудового розслідування, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 1309 (одна тисяча триста дев`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3513356 (три мільйони п`ятсот тринадцять тисяч триста п`ятдесят шість) грн.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник посилається на необґрунтованість підозри та стверджує, що ризики у кримінальному провадженні слідчим та прокуроромне доведені, а слідчим суддею не враховані дані про особу підозрюваного, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника; дослідивши матеріали судового та кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Матеріали кримінального провадження, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри.

Доводи сторони захисту про відсутність в діях підозрюваного ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, невірне визначення розміру завданої майнової шкоди, відсутність претензій у Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області, колегія суддів на даний час визнає непереконливими, оскільки вказані обставини мають бути перевірені в ході подальшого досудового розслідування.

В той же час, апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді про обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є невмотивованим та необґрунтованим, з огляду на таке.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а також вчинення незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного, слідчий суддя не в повному обсязі врахував положення ст.ст.177, 182, 183 КПК, та прийняв необґрунтоване рішення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

При обґрунтуванні рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати вимоги ст. 178 КПК, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Положення ст.ст.177, 178 КПК та наведені норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не були враховані слідчим суддею.

Апеляційний суд наголошує, що тримання під вартою, як винятковий захід, може застосовуватися тільки у випадку, коли особа підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК.

У своєму Рішенні «Подвезько проти України» №74297/11 від 12.02.15 року ЄСПЛ у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Крім того, в зазначеному Рішенні ЄСПЛ звернув увагу на неприпустимість загальних формулювань в судових рішеннях та застосування повторюваних шаблонних фраз. Зазначене не свідчить про те, що суди здійснюють належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин конкретної справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею належним чином не обґрунтоване.

Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею залишено поза увагою наступні обставини справи: підозрюваний ОСОБА_9 раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працевлаштований, має місце реєстрації, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Підозрюваний ОСОБА_9 має позитивні характеристики за місцем проживання та за місцем роботи, крім того здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_12 , яка є інвалідом 3 групи та потребує стороннього догляду, а також має незадовільний стан здоров`я (а.с.105-154 т.2).

Вказані обставини дають апеляційному суду підстави вважати, що підозрюваний має достатні соціальні зв`язки, а тому ризик можливого переховування підозрюваного є мінімізованим.

Окрім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, прокурор не заперечувала того, що ОСОБА_9 з`являвся до слідчого на його виклики, навіть ще не маючи статусу підозрюваного, а отримавши повідомлення про підозру та клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, самостійно з`явився до суду першої інстанції.

Не доведеними залишились і твердження слідчого та прокурора про існування ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, що визнав і слідчий суддя, оскільки з матеріалів судової справи не вбачається, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення визнається апеляційним судом не доведеним стороною обвинувачення.

Що стосується доводів слідчого та прокурора про існування ризику можливого впливу підозрюваного на свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, то вони є непереконливими та декларативними, оскільки прокурором не надано апеляційному суду доказів, що за період досудового розслідування підозрюваний, або пов`язані з ним особи, вчиняли будь-які дії, направлені на вплив на свідків та іншого підозрюваного. За повідомленням прокурора не встановлено таких фактів і в період часу з дня ухвалення оскарженої ухвали слідчого судді до дня її перегляду в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів звертає увагу, що відомості про вчинення кримінального правопорушення в даному провадженні внесені до ЄРДР 29.12.2021 року, а повідомлення про підозру ОСОБА_9 складено 17.02.2023 року, тобто досудове розслідування триває більше року, а тому вочевидь за вказаний період часу орган досудового розслідування повинен був зібрати всі необхідні документи та речові докази у кримінальному провадженні.

Також колегією суддів встановлено в ході апеляційного розгляду, що станом на даний час у кримінальному провадженні триває проведення судової будівельно-технічної експертизи, що свідчить про достатність вилучених слідством документів на підтвердження обставин можливого вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із заволодінням коштами.

За наведених обставин апеляційний суд констатує, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування підозрюваного від органів досудового слідства повністю не виключається, але він, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, який має місце проживання та міцні соціальні зв`язки, та недоведеністю органом досудового розслідування та прокурором, що підозрюваний в будь-який спосіб заважав кримінальному провадженню, є настільки мінімізованим, що не дає підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу, який в даному випадку є занадто суворим, а забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи прокурором не надано раціонального пояснення на підтвердження того, в чому саме полягає винятковість випадку у даному кримінальному провадженні щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_9 альтернативного запобіжного заходу у виді застави саме у розмірі 1309 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 3513356 грн, що значно перевищує встановлені ст.182 КПК розміри застави.

Доводи прокурора стосовно того, що застава визначена з урахуванням розміру спричиненої шкоди та з урахуванням наявності у власності підозрюваного автомобілю та земельної ділянки, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки стороною обвинувачення не надано суду доказів вартості вказаного майна. Більш того, за повідомленням прокурора, в рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді накладено арешт на вказане майно підозрюваного, а тому доводи прокурора в цій частині також є необґрунтованими. Також прокурором не надано доказів на підтвердження того, що члени родини або близькі родичі підозрюваного володіють статками, які надають можливість внести заставу за підозрюваного, в розмірі який просить орган досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час немає та прокурором не доведено.

Крім того, апеляційним судом встановлені інші обставини, які відповідно до положень п.2 ч.3 ст.407 КПК, тягнуть за собою скасування ухвали суду та прийняття апеляційним судом нової ухвали.

Так, оскаржена ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону, оскільки задовольнивши в повному обсязі клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя застосував запобіжний захід підозрюваному строком до 19.03.2023 року, хоча в клопотанні слідчий просив визначити строк дії запобіжного заходу 60 діб, що свідчить про невідповідність та суперечливість висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній та резолютивній частинах ухвали.

Скасовуючи оскаржену ухвалу та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191; ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, та доведених ризиків, а також те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, колегія суддів вважає за необхідне обрати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_9 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування підозрюваного, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід є цілком співмірним інкримінованому підозрюваному злочину та його особі, а також буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочинів, з її правом утримання дружини та дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, оскаржена ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із застосуванням до останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні №0001471 від 29.12.2021 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні №0001471 від 29.12.2021 року запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби, за винятком випадків офіційного повідомлення про необхідність евакуації відповідно до діючого законодавства, із зобов`язанням негайного повідомлення слідчого про місце свого перебування під час евакуації.

Підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,звільнити з-під варти.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі України, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками та іншими учасниками кримінального провадження, визначеними слідчим або прокурором;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 у виді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників Відділення поліції №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 у виді домашнього арешту обчислюється з моменту проголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 07.03.2023 року та закінчується 17.04.2023 року.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», слідчому, прокурору до відома, та начальнику Відділення поліції №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4