УХВАЛА

11 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 607/8539/19

провадження № 51-2189ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня

2021 року стосовно нього,

встановив:

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України

(далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно зі ст. 115 КПК при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.

При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

У цьому аспекті Верховний Суд зауважує, що положеннями кримінального процесуального закону не передбачено права суду касаційної інстанції вирішувати питання поновлення пропущеного строку за власної ініціативи без відповідної заяви заінтересованої особи.

З касаційної скарги та змісту судових рішень стосовно ОСОБА_4 , одне з яких він оскаржує, встановлено таке.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2021 року, залишеним без змін апеляційним судом,ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, частинами 1, 4 ст. 70 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.

При цьому, як видно з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала апеляційного суду, якою переглянуто та залишено без змін вирок стосовно ОСОБА_4 , постановлена 03 листопада 2021 року та цього ж дня оголошено її резолютивну частину, а повний текст оголошено 08 листопада 2021 року.

Однак, засуджений звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою лише 23 березня 2023 року, тобто після спливу встановленого законом строку на касаційне оскарження.

Таким чином, оскільки засуджений не порушує питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження, не наводить доводів на обґрунтування поважності причин пропуску такого строку або його дотримання, то його касаційна скарга підлягає поверненню на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК.

Крім того, у касаційній скарзі, серед інших доводів, зазначається про нововиявлені обставини у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , та у зв`язку з цим ставиться питання про перегляд Верховним Судом вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2021 року.

При цьому, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 не переглядалося у касаційному порядку та, як випливає із касаційної скарги, засуджений вважає, що першим допустив помилку Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, а тому вимога до Верховного Суду щодо перегляду вироку районного суду суперечить приписам КПК та усталеній судові практиці, оскільки заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

Враховуючи наведене, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Повернути ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2021 року стосовно нього з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3