Справа № 159/3771/20
Провадження № 1-кп/159/31/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого,

22.07.2011 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських годин;

25.07.2013 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі;

25.09.2013 Горохівським районним судом Волинської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 21.11.2015 на підставі ст.6 Закону «Про амністію» від 08.04.2014;

16.08.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.185 КК України до арешту строком 5 місяців, звільнений 10.03.2017 після відбуття строку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000486 від 11.03.2020),

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кровинка Теребовлянського району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, судимого,

04.03.2003 Тернопільським районним судом за ч.1 ст.186 КК України до 1 року виправних робіт з відрахуванням 10 процентів заробітку;

10.03.2005 Голопристанським районним судом Херсонської області за ч.1 ст.185, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

21.04.2006 Тернопільським районним судом за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 19.02.2010 після відбуття строку покарання;

16.12.2010 Томашпольським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до арешту строком 4 місяці,

06.06.2013 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

31.07.2013 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.395, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі;

20.05.2014 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 21.02.2018 після відбуття строку;

17.10.2019 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

05.10.2022 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000486 від 11.03.2020),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 10 березня 2020 року, біля 21 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в залі очікувань на 2-му поверсі залізничного вокзалу станції «Ковель» по вул. Ветеранів, 1-А в м. Ковелі, групою осіб, під час конфлікту з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесли останньому удари руками по голові та по тулубу, всього не менше десяти ударів. Внаслідок дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку та з субдуральними справа і зліва, субарахноїдальною справа та внутрішньомозковою гематомами, гематом під м`якими покривами голови в лівій скронево-тім`яній ділянці, садна потиличної ділянки голови справа, двобічних параорбітальних гематом з саднами, з розвитком набряку і набухання головного мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; рани внутрішньої поверхні правої стопи, гематоми з садном в проекції гребеня правої повздовжньої кістки - легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; множинних саден правої кисті та садна в проекції 3-го копчикового хребця - легких тілесних ушкоджень. Надалі, 11 березня 2020 року, о 22.30 год., у відділенні анестезіології з палатами для інтенсивної терапії Ковельської ЦРЛ, від отриманих тілесних ушкоджень у виді закритої черепно-мозкової травми з субдуральними, субарахноїдальною та внутрішньомозковою гематомами з забоєм головного мозку та з розвитком набряку та набухання головного мозку настала смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав частково і показав, що ОСОБА_8 знав раніше, оскільки зустрічався з ним в с. Скулині, де той жив. Того дня побачив його на автовокзалі і разом з ним пішли містом. ОСОБА_8 взяв у нього 200 грн., сказав, що зараз поверне, і пропав. Він його шукав і знайшов на залізничному вокзалі, де були також ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Далі він став бити ОСОБА_8 як показано на відео, деталі він не пам`ятає: «Суєта там була, секунди діла». Після цього ОСОБА_8 «ходив по вокзалу», на ранок ОСОБА_9 сказала йому, що ОСОБА_8 «не просинається», спитала, чи викликати «швидку», він сказав викликати.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав і показав, що був у Ковелі проїздом і затримався на залізничному вокзалі, де був також ОСОБА_8 , якого він пригостив спиртним, допоміг зайти в приміщення вокзалу, оскільки той був нетверезим і лежав на землі. Далі у приміщення вокзалу зайшов ОСОБА_6 , який сварився з ОСОБА_8 за гроші і наніс йому удари кулаком в голову. Він відтягнув ОСОБА_6 , той заспокоївся. Далі він розмовляв з ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 почав її ображати поганими словами, а потім і його. Він підійшов до ОСОБА_8 і висловив йому претензію, що він «його поїв, піднімав з землі, захищав його», а він замість подяки ображає його і співрозмовницю. Далі він наніс ОСОБА_8 три несильних удари лівою рукою, «ладошкою», «пощочини», по обличчю, а потім намагався вдарити його ще, «замахувався», «пролетіло над головою», не попав. Після цього вони з ОСОБА_6 вивели ОСОБА_8 з приміщення вокзалу, щоб не провокував. На вулиці ОСОБА_6 залишився з ОСОБА_8 , а він повернувся назад. Далі він бачив як ОСОБА_8 ходив по вокзалу і з кимось сварився.

Свідок ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_8 ще перед подіями, які зафіксовані на відео, били ОСОБА_6 і ОСОБА_10 в іншому кінці залу, за що не знає. ОСОБА_8 взагалі в той день був побитий, мав синці під очима, хто його побив не казав. Після того як ОСОБА_6 і ОСОБА_10 били ОСОБА_8 , десь через півгодини-годину, вони зібралися в залі вокзалу разом: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і вона. ОСОБА_6 знову почав бити ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_8 почав бити ОСОБА_7 і вдарив його два рази «ладошкою» по обличчю, по щоці. Вона також вдарила ОСОБА_8 за те, що він порвав її гроші. За що ОСОБА_8 били інші, вона не знає. Далі вона забрала ОСОБА_7 , щоб він не бив ОСОБА_8 , бо він і так побитий. Після цього вона була на вокзалі з ОСОБА_7 і бачила ОСОБА_8 в «курилці», де був ОСОБА_6

11.03.2020 було оглянуте місце події, вилучений відеозапис події з камер залу очікування, носій відеозапису визнаний речовим доказом з накладенням арешту на нього та проведенням огляду (протоколи від 11.03.2020 та від 12.03.2020, ухвала слідчого судді від 13.03.2020).

11.03.2020 було оглянуте тіло загиблого ОСОБА_8 з фіксацією ушкоджень на ньому та вилученням одягу загиблого з визнанням його речовим доказом, накладенням арешту на нього та проведенням огляду (протоколи від 11.03.2020, від 24.03.2020, постанова від 24.03.2020, ухвала слідчого судді від 13.03.2020).

Згідно висновку судово-медичного експерта № 47 від 30.04.2020, на тілі трупа ОСОБА_8 при судово-медичній експертизі виявлені тілесні ушкодження у вигляді - закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку та субдуральнами справа і зліва, субарахноїдальною справа та внутрішньомозкокою гематомами, гематоми під м`якими покривами голови в лівій скронево-тім`яній ділянці, садна потиличної ділянки голови справа, двобічних параорбітальних гематом з саднами з розвитком набряку і набухання головного мозку, які могли утворитись від дії тупих твердих предметів, можливо внаслідок ударів руками-кулаками людини; - рани внутрішньої поверхні правої стопи, гематоми з садном в проекції гребеня правої поздовжної кістки, множинних саден правої кисті та садна в проекції 3-го копчикового хребця, які могли утворитись від дії тупих твердих предметів, можливо як внаслідок ударів руками-кулаками людини так і внаслідок падіння з висоти власного росту на тверду поверхню, як з наданням тілу прискорення так і без нього, в час, вказаний в постанові та в медичній документації, і за ступенем тяжкості, стосовно живої особи, відносяться до категорії: закрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку та субдуральнами справа і зліва, субарахноїдальною справа та внутрішньомозкокою гематомами, гематоми під м`якими покривами голови в лівій скронево-тім`яній ділянці, садна потиличної ділянки голови справа, двобічні параорбітальні гематоми з саднами з розвитком набряку і набухання головного мозку - тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; рана внутрішньої поверхні правої стопи, гематоми з садном в проекції гребеня правої поздовжної кістки - легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; множинні садна правої кисті та садно в проекції 3-го копчикового хребця - легких тілесних ушкоджень.

По тілу ОСОБА_8 було нанесено не менше десяти ударів.

Найбільш вірогідніше за все, що ОСОБА_8 в момент нанесення виявлених тілесних ушкоджень був повернутий лівою та правою скронево-тім`яно-потиличними ділянками до травмуючого предмету (предметів), вищевказані тілесні ушкодження у вигляді рани внутрішньої поверхні правої стопи, гематоми з садном в проекції гребеня правої повздовжної кістки, множинних саден правої кисті та садна в проекції 3-го копчикового хребця могли утворитись як від ударів тупим твердим предметом так і від падіння з висоти власного росту на тверду поверхню, як з наданням тілу прискорення так і без нього.

В крові з трупа ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в кількості 0.73 проміле, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Між вищевказаними тілесними ушкодженнями виявленими у ОСОБА_8 та настанням смерті останнього є прямий причинний зв`язок. Не виключається можливість нанесення вищевказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 при обставинах, вказаних у описовій частині постанови.

Смерть ОСОБА_8 настала від закритої черепно-мозкової травми з субдуральними, субарахноїдальною та внутрішньомозковою гематамами з забоєм головного мозку та з розвитком набряку та набухання головного мозку, що підтверджується виявленим патоморфологічними і судово-гістологічними даними.

При проведенні судово-медичної експертизи - розтину трупа ОСОБА_8 будь-яких захворювань, які могли б вплинути на настання смерті останнього, не виявлено.

Після нанесення потерпілому ОСОБА_8 вищевказаних тілесних ушкоджень у останнього залишилась здатність до активних дій (бігати, ходити, виконувати фізичну роботу) до втрати свідомості.

ОСОБА_7 заперечує вину у завданні ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень. Його позиція ґрунтується на тому, що його удари не могли призвести до таких ушкоджень, оскільки були слабкими і завдавались долонею. Однак, з його показань, показань свідка ОСОБА_9 , з відеозапису, який наданий прокурором, видно, що ОСОБА_7 перед нанесенням ударів в голову ОСОБА_8 бачив, що останній вже потерпів від кількох сильних ударів ОСОБА_6 кулаком в голову і усвідомлював небезпеку цих ударів для потерпілого і їх можливі наслідки у вигляді важких травм голови. Таке усвідомлення не спинило ОСОБА_7 від продовження нанесення ОСОБА_8 ударів в голову і продовження конфлікту. При цьому удари ОСОБА_7 , як видно з відеозапису, досягали цілі, тобто потрапляли в голову потерпілого, виконувалися з розмахом, тобто були достатньо сильними для того щоб становити небезпеку для потерпілого в умовах коли він вже зазнав ушкоджень від сильних ударів ОСОБА_6 . Приєднання ОСОБА_7 до побиття потерпілого, нанесення ним ударів в голову потерпілого після того як по ній вже були нанесені сильні удари ОСОБА_6 веде до однозначного висновку, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завдавали тяжкі тілесні ушкодження потерпілому в групі, мали обидва умисел на завдання таких ушкоджень і мають відповідати за свої дії обидва. В цьому випадку не має значення для кваліфікації їх дій хто з них бив потерпілого сильніше, кількість ударів нанесених кожним з них, спосіб їх нанесення, кулаком чи долонею. Шкода потерпілому в такому випадку завдається сукупними діями, які дають негативний результат разом. Неможливо в такому випадку відокремити дії кожного з обвинувачених і окремо оцінити їх наслідки. Несильні удари ОСОБА_7 після сильних ударів ОСОБА_6 мають таку ж руйнівну силу як і удари останнього. За прикладом, пошкоджену вазу можна остаточно розбити навіть несильним порухом. Справа в тому, що ОСОБА_7 бачив нанесення сильних ударів в голову потерпілого і продовжив, незважаючи на це, наносити удари в голову, що дає підстави для кваліфікації його дій як дій у групі з нерозривним результатом. З огляду на сказане, немає необхідності в призначенні експертизи, з тим щоб розмежувати наслідки ударів обвинувачених, про що просить захисник обвинуваченого. Судово-медична експертиза була проведена, її висновку достатньо, потреба в подальшому застосуванні спеціальних знань експерта відсутня. До того ж, експерт під час допиту достатньою мірою роз`яснив свій висновок, відповів на запитання учасників, в тому числі і на запитання захисника щодо розмежування дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . З точки зору спеціальних знань експерт вважає таке розмежування неможливим, потреби в додаткових дослідженнях експерт не бачить.

Щодо намагань обвинуваченого ОСОБА_7 розвести його дії і дії ОСОБА_6 в часі і обставинах, мовляв ОСОБА_6 бив ОСОБА_8 за своє, а він за своє і між цими побиттями був розрив у часі, то ці намагання суд відхиляє. Визначальним є те, що ОСОБА_7 бачив як ОСОБА_6 бив ОСОБА_8 , і розумів що приєднання до побиття, продовження цього побиття робить його співучасником. І неважливо при цьому, мав чи не мав ОСОБА_7 свій окремий привід для побиття, так само як неважливо, що побиття ОСОБА_8 продовжилось не відразу вслід за ударами ОСОБА_6 . Важливо те, що ОСОБА_7 усвідомлював, що він продовжує побиття, і те, що його ударам в голову ОСОБА_8 , якої б сили вони не були, передували сильні удари в голову потерпілого, завдані ОСОБА_6 . ОСОБА_7 мав усвідомлювати, що нанесення ударів будь-якої сили в голову людини, яка і так потерпіла від сильних ударів в голову, може призвести до тяжких наслідків, що не можна бити битого - істина і правило, яке закладається ще в дитинстві. Ці істина і правила не спрацювали у випадку з ОСОБА_7 і свої амбіції він оцінив вище небезпеки для життя і здоров`я і так потерпілої людини. За що і має понести покарання.

Стосовно претензій обвинуваченого ОСОБА_7 до висновку судово-медичного експерта, зокрема, тверджень про його неконкретність, то в тих випадках, де конкретність була можливою, експерт був конкретним, а де ні - експерт вживав визначення «можливо». Експерт під час допиту в суді переконливо пояснив, як і з використанням яких даних і документів ним була проведена експертиза, звідки він ці дані і документи отримав. Стосовно медичної карти, то оскільки потерпілий помер у лікарні, то тіло потерпілого, яке надійшло для дослідження до експерта, звісно супроводжує медична карта стаціонарного хворого. І, відповідно, експерт досліджує і тіло, і карту. Ніяких порушень у цьому, підстав для визнання висновку експерта недопустимим немає. Експерт розмежував які тілесні ушкодження від чого утворилися, зокрема якими саме тілесними ушкодженнями спричинена смерть потерпілого. Підстави для сумнівів у висновку експерта відсутні, так само як відсутня потреба у подальшому використанні спеціальних знань експерта. Для висновків у справі, які залишились, достатньо звичайних юридичних знань, це правова, а не спеціально-технічна проблема.

Наслідком спільних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було ушкодження мозку ОСОБА_8 , яке призвело до його загибелі. Для цього і передбачена в статті 121 КК України кваліфікуюча ознака «групою осіб». ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наносили, кожен зокрема, удари в голову потерпілого. Ушкодження, які призвели до смерті, виникли в голові потерпілого і були наслідком ударів обох обвинувачених. ОСОБА_7 наносив удари в голову потерпілого після того як спостерігав удари в голову потерпілого, які завдавав ОСОБА_6 . Висновок про завдання тілесних ушкоджень групою осіб і неможливість розмежування дій учасників групи у відношенні до смерті потерпілого є обґрунтованим.

Щодо можливої участі у побитті потерпілого, крім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , третіх осіб, то така можлива участь не позначається на кваліфікації їх дій. Така можлива участь лише може додати цих третіх осіб до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з тією ж кваліфікацією - умисне завдання потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, групою осіб. Нічого для ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не зміниться.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , групою осіб, умисно завдали потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що обтяжують покарання, суд щодо кожного з обвинувачених відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд щодо обвинуваченого ОСОБА_6 відносить щире каяття, яке виразилося у тому, що він усвідомив протиправність своїх дій, надання допомоги потерпілому.

Обставин, які пом`якшують покарання, передбачених ст.66 КК України, суд щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не вбачає.

Суд враховує також те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не вперше притягуються до кримінальної відповідальності, характеризуються негативно. В той же час, ОСОБА_6 хворіє.

З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що виправлення кожного з обвинувачених можливе лише в місцях позбавлення волі.

Керуючись ст.323, 324 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком, та покарання, призначеного попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2022, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 11 березня 2020 року - дня взяття його під варту, зарахувавши йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 березня 2020 року по 22 лютого 2023 року включно, з розрахунку день за день.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 11 березня 2020 року - дня взяття його під варту, зарахувавши йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 березня 2020 року по 22 лютого 2023 року включно, з розрахунку день за день.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання за цим вироком зараховане попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2022 відбуте ним покарання за вироком від 17.10.2019: період з 20 січня 2020 року по 25 лютого 2020 року, та покарання, відбуте ним за вироком від 05.10.2022: період з 08 серпня 2019 року по 19 січня 2020 року.

Запобіжний захід, - тримання під вартою, - зберегти щодо ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід, - тримання під вартою, - зберегти щодо ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: компакт-диск формату DVD-R, 6 карт пам`яті формату microSD - залишити у матеріалах провадження, одяг ОСОБА_8 , зразки його крові, волосся, зрізи нігтів, передані на зберігання у камеру схову речових доказів Ковельського відділу поліції, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, - протягом такого ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженим та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Головуючий ОСОБА_1