Справа № 536/717/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці у режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, по кримінальному провадженню за обвинуваченням:

- ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України;

- ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311, ч.2 ст.27 ч.3 ст.313 КК України;

- ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311, ч.2 ст.27 ч.3 ст.313, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2022 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

П.20-5 Перехідних положень КПК, тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

Абз.4 цього пункту зокрема встановлено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Відповідно до довідки заступника керівника апарату Кременчуцького районного суду Полтавської області - ОСОБА_9 від 11 жовтня 2022 року, головуючий у справі - суддя ОСОБА_10 перебуває на лікарняному починаючи з 06 жовтня 2022 року, та станом на 11 жовтня 2022 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор, в обгрунтування своєї позиції вказував, що правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України, встановлена як незаконне придбання (виготовлення) та зберігання обладнання призначеного для виготовлення психотропних речовин, вчинене організованою групою; незаконне придбання, перевезення та зберігання прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю - псевдоефедрин та фенілнітропропен, з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, обіг яких обмежено - метамфетамін та амфетамін, вчинене організованою групою в особливо великих розмірах; незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту психотропних речовин, обіг яких обмежено - метамфетаміну та амфетаміну, вчинене організованою групою в особливо великих розмірах.

18.02.2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12:51 год. 18.04.2021 року та визначено заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 135 000 грн. (один мільйон сто тридцять п`ять тисяч гривень), та в разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

15.04.2021 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду щодо ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12:51 год. 05.05.2021 року із правом внесення застави визначеної ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.04.2020 року.

05.05.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 липня 2021 року.

29.06.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 серпня 2021 року.

05.08.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 жовтня 2021 року.

23.09.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 листопада 2021 року.

19.11.2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 січня 2022 року.

12.01.2022 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 березня 2022 року.

09.03.2022 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 травня 2022 року.

26.04.2022 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 червня 2022 року.

21.06.2022 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 серпня 2022 року.

16.08.2022 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 жовтня 2022 року.

Наразі підстав для зміни застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, не вбачається, оскільки відповідно до ст. 177 КПК України існують ризики, оскільки він скоїв особливо тяжкий злочин та може переховуватись від суду через побоювання майбутнього покарання, що в свою чергу, враховуючи суспільний інтерес, дає підстави вважати, що обвинувачений, у разі застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, матиме можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою уникнення кримінального покарання, може переховуватись від суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- особиста порука - на адресу прокуратури області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 , оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що на думку сторони обвинувачення негативно характеризує його особистість;

- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає йому можливість негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України

На підставі вищевикладеного, прокурор просив суд продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку прокурора, думку ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду .

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не може погодитись з обґрунтуванням зазначеного в клопотанні прокурора ризику, щодо можливості вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень, оскільки небезпека цього ризику повинна бути явною та бути доведеною стороною обвинувачення.

Оцінюючи підстави для продовження запобіжного заходу, суд оцінює практику ЄСПЛ, відповідно до якої у справі «Доронін проти України», суд зазначив, що хоча й видається, що спроба заявника втекти дала відповідним органам підстави для тримання його під вартою протягом досудового слідства та розгляду справи в суді, серйозність пред`явлених йому обвинувачень, ризик його ухилення та перешкоджання здійсненню правосуддя залишалися єдиними підставами, з огляду на які суд не змінював обраний йому запобіжний захід. Однак згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі збігом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою».

Також суд бере до уваги практику ЄСПЛ по справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001, в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України, серед яких відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкі злочини, оскільки санкція статей передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Вказані інкриміновані кримінальні правопорушення зокрема полягають в незаконному придбанні (виготовленні) та зберіганні обладнання призначеного для виготовлення психотропних речовин; незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин, вчинені в особливо великих розмірах; незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні прекурсорів, обіг яких обмежено, з метою їх використанні для виготовлення психотропних речовин, вчинені в особливо великих розмірах.

Вказані кримінальні правопорушення містяться у розділі XIIІ КК України, який визначено як кримінальні правопорушення проти здоров`я населення.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більш суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Більш того, законодавцем вказані злочини віднесено до числа найсерйозніших правопорушень, оскільки за такі злочини передбачена можливість не застосовувати навіть заставу при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду, у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду, через побоювання майбутнього покарання, також враховуючи суспільний інтерес, оскільки більш м`які запобіжні заходи передбачають перебування обвинуваченого на волі, що дає йому можливість негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Висновок суду щодо необхідності продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ґрунтується на вищевикладених обставинах, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 182 КПК України, можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів..

При вирішенні питання щодо визначення розміру застави, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України, ці злочини пов`язані зі сферою обігу наркотичних засобів, їх аналогів або прекурсорів, а санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років із конфіскацією майна, санкція ч. 3 ст. 313 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 12 років із конфіскацією майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 331 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого -продовжити на два місяці з 11 жовтня 2022 року до 09 грудня 2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 12 жовтня 2022 року о 13.00 годині.

Суддя: ОСОБА_1