Справа № 363/820/20
Провадження 1-кп-37/22
ухвала
15 квітня 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 22.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Обухівського районного суду Київської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні подав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб ОСОБА_5 , оскільки тільки такий запобіжний захід здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Ризики, встановлені судом під час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому не відпали. Крім того подав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на строк 60 діб.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, просив змінити обвинуваченим запобіжні заходи на більш м`який захід.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 клопотання захисників підтримали та просили задовольнити. В задоволенні клопотання прокурора просили відмовити.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії раніше обраних запобіжних заходів, суд приймає до уваги наступне.

Згідно п.2 ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Станом на цей час завершити судове провадження до спливу продовженого строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою неможливо, оскільки станом на цей час розгляд кримінального провадження судом не завершено.

Заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи, дані про його особу, зокрема відсутність переконливих доказів про наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність офіційних місця роботи та джерела доходів, відсутність законних підстав перебування на території України громадянином іншої держави під час воєнного стану, з огляду на те, що судове провадження по справі ще не закінчено, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від суду, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, суд вважає доцільним продовжити строки тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, зокрема з огляду на його вік, рід занять, фактичні обставини справи, обраний раніше запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

При цьому зважаючи на недоведеність обвинуваченим зміни всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, зменшення або зникнення ризиків, які обумовлювали обрання та продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає непереконливими і необґрунтованими доводи обвинуваченого, відсутніми достатні підстави для зміни йому запобіжного заходу, оскільки судом не завершено розгляд кримінального провадження, а наявні ризики не зменшувались.

Доводи про суворість існуючого запобіжного заходу суд вважає необґрунтованими, оскільки вони належно оцінені чинним судовим рішенням при обранні запобіжного заходу.

Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які приймались до уваги при обранні обраного запобіжного заходу суду не подавалось. Надані раніше докази відносно підстав для зміни запобіжного заходу вже оцінювались судом у чинній ухвалі, нових аргументів та доказів суду не представлено.

Ризики, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу залишаються актуальними, оскільки станом на цей час розгляд кримінального провадження судом не завершено.

Враховуючи сукупність вказаних вище і повідомлених сторонами кримінального провадження обставин, суд вважає, що продовження тримання ОСОБА_5 під вартою є виправданим, оскільки у даному випадку наявність конкретного суспільного інтересу щодо вирішення справи про вчинення суспільно небезпечних діянь превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Доводи про можливість участі обвинуваченого ОСОБА_5 у відсічі збройної агресії російської федерації суд вважає необґрунтованими, оскільки обвинувачений не є громадянином України, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 КК України, тому на нього не розповсюджуються норми права, на які посилалась сторона захисту.

Таким чином, вбачаються достатні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора ґрунтуються на наданих судді доказах і є достатніми для задоволення клопотання. Достатніх правових і фактичних підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора суд не вбачає. Доводи клопотання прокурора суд вважає переконливими.

Однак, окремі доводи сторони захисту щодо виникнення небезпеки життю обвинуваченого в місцях тримання під вартою в умовах воєнного стану можуть бути враховані судом при вирішенні питання про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

Суд враховує, що ч.4 ст.183 КПК України передбачає право суду не визначати розмір застави у цьому кримінальному провадженні, однак не передбачає такого обов`язку. Фактичні обставини та процесуальна стадія цього кримінального провадження, на думку суду, надають достатньо підстав для визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, розмір якої, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, має бути визначений в розмірі, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини та тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне визначити розмір застави у 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений до часу закінчення дії цієї ухвали, суд вважає за необхідне покласти на нього певні обов`язки.

При наданні правової оцінки доводам сторін щодо запобіжних заходів іншим обвинуваченим суд враховує наступне.

Частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Під час застосування до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також подальшого продовження дії запобіжних заходів слідчим суддею і надалі судом враховано обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, однак під час розгляду цього клопотання виявлено обставини, які вказують на те, що заявлені ризики зменшилися.

Зокрема, після обрання запобіжного заходу було завершено досудове розслідування, в межах судового розгляду допитано потерпілих та свідків, продовжується дослідження доказів.

Поряд із тим, після попередньої ухвали суду обставини, що впливають на ризики у цьому кримінальному провадженні змінились, зокрема після початку збройної агресії російської федерації місце проживання обвинувачених знаходилось з зоні бойових дій, тому виникли загрози життю та здоров`ю обвинувачених в умовах перебування під домашнім арештом. Також суд враховує підтверджені письмовими доказами доводи сторони захисту про участь ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у відсічі збройної агресії у складі добровольчих формувань територіальної оборони, що позитивно характеризує обвинувачених, вказує на зменшення їх суспільної небезпеки. Крім того, існуючий запобіжний захід у виді домашнього арешту перешкоджатиме цим обвинуваченим виконувати функції добровольців тер оборони, що є недоцільним і не обумовлюється потребами досягнення мети цього кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, враховуючи конкретні обставини та особу кожного з обвинувачених приходить до висновку, що запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту у певний період доби ОСОБА_7 та ОСОБА_6 слід змінити на запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, що є достатнім для уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Змінюючи запобіжні заходи двом обвинуваченим на них слід покласти передбачені законом обов`язки.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 33, 176-178, 183, 194, 196-197 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора та захисника задовольнити частково.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 залишити тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор», продовживши строк тримання під вартою до 13 червня 2022 року включно.

Визначити для ОСОБА_5 розмір застави у 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб 567500 грн. (п`ятсот шістдесят сім тисяч п`ятсот), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок № UA0018661 , банк одержувач ДКСУ, м. Київ, МФО.
Обвинувачений ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали до 13 червня 2022 року, включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати по першому виклику до органів досудового розслідування, прокуратури та суду, у визначений час;
- не відлучатися з населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, зміну засобів зв`язку;
- заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 спілкуватися у будь-якій формі із потерпілими, свідками, особами, що здійснювали досудове розслідування по даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю;
- здати на зберігання до Обухівського районного відділу поліції ГУ НП в Київській області усі свої паспорти, включаючи закордонні паспорти та паспорт громадянина Грузії, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, а також на тимчасово окуповані території.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Термін дії обов`язків, покладених судом на обвинуваченого ОСОБА_5 , у разі внесення застави визначити до 13 червня 2022 року, включно.
Змінити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту у нічний час на запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на строк два місяці обов`язки, передбачені пунктами 1, 2. 3, 4, 8, 9 частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати по першому виклику до органів досудового розслідування, прокуратури та суду, у визначений час;
- не відлучатися з населеного пункту, де вони проживають без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, зміну засобів зв`язку;
- заборонити обвинуваченим ОСОБА_9 у, ОСОБА_10 у спілкуватися у будь-якій формі із потерпілими, свідками, особами, що здійснювали досудове розслідування по даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю;
- здати на зберігання до Обухівського районного відділу поліції ГУ НП в Київській області усі свої паспорти, включаючи закордонні паспорти, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, а також на тимчасово окуповані території. .

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 що в разі невиконання покладених на них обов`язків, до них може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити на строк дії ухвали - до 13 червня 2022 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Вишгородське районне управління поліції ГУ НП в Київській області.

В задоволені іншої частини клопотань відмовити.
Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом семи діб з дня проголошення ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1