Справа № 359/8986/21
У Х В А Л А

26 січня 2023 року м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні у кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч.3 ст. 146 ч.3, ст. 27 ч.3 ст. 127 ч.2 КК України клопотання захисника про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням певного обов`язку

У С Т А Н О В И В:

На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч.3 ст. 146 ч.3, ст. 27 ч.3 ст. 127 ч.2 КК України. Ухвалою суду від 07.12.2022 р. відносно ОСОБА_4 продовжений за клопотанням прокурора запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 04.02.2023 р.

До суду надійшло клопотання захисника про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із забороною покидати місце проживання, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить його цивільній дружині ОСОБА_6 і де проживають їх із ОСОБА_4 спільні діти, покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю. У клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 тривалий час понад один рік утримується під вартою у цьому кримінальному провадженні, стосовно нього відсутні ризики, на які посилається прокурор. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень, у вчинені яких він обвинувачується, покарання яке передбачене статтями КК України у яких він обвинувачується, не може бути підставою для тримання його під вартою. Він не має наміру переховувати від суду, будь-яким чином перешкоджати судовому розгляду даного кримінального провадження. Просить задовольнити клопотання.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити. Також зазначив, що він тривалий час утримується під вартою. Не має наміру переховуватися від суду. Він потребує лікування. Буде з`являтися до суду.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника. Зазначила, що усі доводи наведені у клопотанні захисника були предметом дослідження як місцевого судом при вирішення питання щодо доцільності тримання обвинуваченого під вартою, апеляційним судом при розгляді апеляційних скарг сторони захисту на ухвали місцевого суду про продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у виді тримання під вартою. У кримінальному провадженні саме стороною захисту здійснюються перешкоди, затягування розгляду даного кримінального провадження, як-то заявлення відводів головуючому судді, не прибуттям у судові засідання захисниками, саме тому по справі обвинувачений тривалий час утримується під вартою, а не з будь-якої іншої причини. ОСОБА_6 цивільна дружина обвинуваченого є особою яка сприяла переховуванню обвинуваченого від органу досудового розслідування, тому вона не є особою яка заслуговує на довіру щодо можливості надання житла обвинуваченому та перебування за місцем його перебування обвинуваченим, забезпечені нею прибуття обвинуваченого до суду.

Просить відмовити у задоволенні клопотання захисника.

Суд вислухавши учасників судового засідання дійшов висновку, що клопотання захисника не підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що дане кримінальне провадження на розгляді суду перебуває понад один рік.

По справі стороною захисту неодноразово реалізовувалося право заявлення відводу головуючому судді. У задоволені усіх таких заяв було відмовлено. Окремі із них залишені без розгляду через визнання такими, що мають ознаку зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Судом неодноразово вирішувалося питання доцільності тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, та постановлялися ухвали про продовження тримання обвинуваченого під вартою із зазначенням мотивів прийнятого рішення. Майже кожна із зазначених ухвал суду щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 була оскаржена до Київського апеляційного суду, ухвалами якого були ухвали місцевого суду залишені без зміни, у задоволені апеляційних скарг сторони захисту відмовлено.

Ухвалою суду від 07.12.2022 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 04 лютого 2023 р. Мотиви прийнятого рішення наведені у вказаній ухвалі.

Суд зазначає, що при розгляді данної судової справи дійсно має місце зловживання стороною захисту своїми правами, яке виражається у неприбутті у судові засідання захисників через що суд позбавлений можливості розгляду справи у розумний строк, вимушеність розгляду судом протягом тривалого часу лише питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Так, 12 жовтня 2022 р. адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не прибув.

07.12.2022 р. судом розпочато судовий розгляд кримінального провадження, у якому приймав участь захисник ОСОБА_5 . При з`ясуванні позиції обвинуваченого з приводу обвинувачення, ОСОБА_4 повідомив, що він не визнає своє винуватості у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень. У судовому засіданні судом узгоджено з учасниками судового засідання дату наступного судового засідання 04.01.2023 р.

04.01.2023 р. захисник ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, надіславши до суду 03.01.2023 р. заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із його перебуванням у плановій відпустці з 02.01.2023 р.

Через неприбуття у судове засідання захисника судовий розгляд вкотре було відкладено.

Суд зазначає, що судом обвинуваченому в присутності захисників неодноразово роз`яснювалося, що поведінка сторони захисту є такою, що перешкоджає судовому розгляду вказаного кримінального провадження у розумні строки, є прихованим свідченням сторони захисту перешкодити суду розгляду вказаного кримінального провадження. Саме така поведінка сторони захисту вимушено тягне стосовно нього як обвинуваченого, що тримається під вартою, негативні наслідки, оскільки прокурор звертаючись до суду із клопотанням про доцільність його тримання під вартою, обгрунтовує таку доцільність, у тому числі продовженням існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, переховуватися від суду, через вищезазначену поведінку сторони захисту. Цим самим суд неодноразово намагався донести до сторони захисту недопустимість таких дій.

Суд виходить із позиції добросовісності використання наданих повноважень кожною із сторін кримінального провадження. А також того, що вказана поведінка та її наслідки не можуть не усвідомлюватися обвинуваченим, захисником ОСОБА_5 .

Однак захисник ОСОБА_5 вказані дії суду, систематично спречаючись із судом, перебиваючи суд, не проявляючи належної поваги до суду під час судового засідання, вважає тиском на обвинуваченого.

Враховуючи викладене доводи сторони захисту про надмірну тривалість тримання під вартою обвинуваченого через тривалість судового розгляду кримінального провадження, суд відхиляє та визнає такими, що не відповідають дійсності, є перекрученням фактичних обставин, що мають місце при судовому розгляді кримінального провадження, та такими що безпосередньо випливають із поведінки сторони захисту ст. 28 ч.3 п.2 КПК України.

При розгляді клопотання суд визнає, що захисником у клопотанні, при його судовому розгляді, захисником, обвинуваченим у судовому засіданні не наведені нові обставини, які раніше не були предметом дослідження суду при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Суд зазначає, що стороною захисту не надані суду будь-які документи на підтвердження не можливості тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою за станом здоров`я, з інших можливих істотних поважних причин.

Суд не знаходить підстав для зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою обвинуваченого, не зможе запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Суд також зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризику: переховування від суду - втечі особи від суду, та враховує: особу обвинуваченого його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків, його сімейний стан, суворість покарання за кримінальні правопорушення, у яких він згідно обвинувального акта обвинувачується, як елемент оцінки зазначеного ризику, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим ОСОБА_4 та можливості його уникнути.

Суд визнає, що інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_4 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 201, 350,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволені клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашнічй арешт із покладенням обов`язку стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 27 ч.3 ст. 146 ч.3, ст. 27 ч.3 ст. 127 ч.2 КК України, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, надіслати начальнику ДУ «Київський СІЗО» МЮ України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду