Справа №630/1006/21 Провадження № 1-кп/630/3/23
В И Р О К

Іменем України

10 березня 2023 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000599 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, ідентифікаційний № НОМЕР_1 , інваліда 3-ї групи з дитинства безстроково, не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 28 липня 2021 року приблизно о 21-00 год., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем HYUNDAI H1, державний номер НОМЕР_2 , та рухався із допустимою швидкістю, орієнтовно 30-40 км/год., по своїй смузі руху проїзної частини вул. Шевченка у напрямку її перехрестя з вул. Челюскіна в м. Люботин Харківської області.

Під час руху по вул. Шевченка, неподалік будівлі № 46/1, в м. Люботин Харківської області, ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 2.3.б), 2.9.а) та 12.1. Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 2.3. б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 2.9.а) «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

та, не впоравшись з керуванням вказаного автомобіля HYUNDAI H1, державний номер НОМЕР_2 , на перехресті вул. Шевченка і вул. Челюскіна виїхав ліворуч за межі проїзної частини та допустив наїзд передньою лівою частиною зазначеного транспортного засобу на стіну будівлі, розташованої по АДРЕСА_2 .

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля HYUNDAI H1, державний номер НОМЕР_2 , - потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було спричинене тілесне ушкодження у вигляді закритого косого перелому нижньої третини діафізу правої плечової кістки, яке відповідно п. 2.2.1. «а, б, в», п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як вказаний закритий косий перелом нижньої третини діафізу правої плечової кістки не є небезпечним для життя в момент його утворення, а спричинив за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня).

Порушення п. 12.1. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією та наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди і виражається в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем HYUNDAI H1, державний номер НОМЕР_2 , обрав таку швидкість руху і такі прийоми керування, при яких втратив контроль над керуванням зазначеного автомобіля, та допустив його виїзд за межі проїзної частини ліворуч і наїзд на стіну будівлі, що спричинило вищевказані наслідки.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні, яке відбулось 12 липня 2022 року, після оголошення прокурором обвинувального акту, заявив про свою невинуватість та не визнав тих обставин, що під час керування автомобілем HYUNDAI H1, державний номер НОМЕР_2 , він перебував в стані алкогольного сп`яніння та порушив правила дорожнього руху.

Натомість в судовому засідання 07 березня 2023 року під час допиту обвинувачений ОСОБА_5 заявив про повне визнання своє вини та обставин обвинувачення, а також того, що під час керування автомобілем перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 пояснив, що 28 липня 2021 року вдень він перебував вдома за місцем проживання, разом з ним на той час проживала у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_8 та її син. Він потайки від ОСОБА_8 , яка перебувала на подвір`ї, випив одну пляшку пива. Невдовзі до нього в гості прийшли потерпіла ОСОБА_4 зі своїм знайомим ОСОБА_9 . Усі разом вони вирішили поїхати на автомобілі на відпочинок на ставок № 5 в м. Люботин. Перебуваючи на водоймі, він, ОСОБА_5 , зустрів приятелів, з якими, знову ж таки потайки від ОСОБА_8 , випив ще одну пляшку пива. З наближенням вечора вони усі на автомобілі повернулися до нього додому, і там вирішити гуртом випити пива. Тому вони усі разом сіли в автомобіль і поїхали до магазину «Посад», що розташований на вул. Шевченка в м. Люботин. Автомобілем керував саме він, ОСОБА_5 , коли приїхали до магазину. Із салону вийшов ОСОБА_9 та пішов до магазину, купив пива і повернувся в салон автомобіля. Він, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем, почав розвертатися, маючи намір рухатися у зворотному напрямку додому, але не впорався з керуванням і автомобіль врізався передньою лівою частиною у стіну будівлі поряд із магазином. Він та інші пасажири вийшли з автомобіля, аби оцінити його стан та ушкодження, але ОСОБА_4 залишилась в салоні, бо отримала травму, яка завдавала їй нестерпного болю. Повз місце аварії проїжджав лікар, який спробував надати ОСОБА_4 необхідну медичну допомогу та викликав швидку медичну допомогу.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою провину та обставини ДТП, його вина також підтверджується доказами, що були досліджені під час судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 28 липня 2021 року приблизно о 16-00 год. вона разом із ОСОБА_9 прийшла в гості до ОСОБА_5 додому, в той час з ним проживала ОСОБА_8 , яка теж була вдома. Під час перебування в гостях вона, ОСОБА_4 , бачила, що ОСОБА_5 випив великий пластиковий стакан пива. Орієнтовно о 17-30 год. усі присутні вирушили на автомобілі на водойму, де перебували не менше однієї години. Під час відпочинку на водоймі вона, ОСОБА_4 , бачила, що ОСОБА_5 випив ще один великий пластиковий стакан пива. Потім вони усі вирішили повернутися додому до ОСОБА_5 . По дорозі вони зупинились поряд із магазином «Посад», в якому ОСОБА_9 купив пива. Також потерпіла підтвердила, що коли автомобіль почав рухатися від магазину, за кермом перебував саме ОСОБА_5 . Він розвертав автомобіль, але не впорався з керуванням та врізався у стіну будинку, внаслідок чого вона отримала травму руки. Пізніше, в серпні 2021 року ОСОБА_5 і ОСОБА_8 сплатили їй 9000,00 грн. на компенсацію витрат з медичного лікування.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та ввечері 28 липня 2021 року зі свого подвір`я побачила, як мікроавтобус білого кольору врізався в стіну будинку, розташованого по сусідству через дорогу. Свідок підтвердила суду, що прийшла на місце ДТП через 2 чи 3 хвилини від моменту зіткнення та побачила, що з-за керма автомобіля вийшов чоловік, вдягнений лише в плавки, в якому вона впізнала обвинуваченого, а з переднього пасажирського сидіння вийшла жінка, вдягнена лише в купальник. Далі, вона, ОСОБА_11 , почула жіночий крик і спробувала підійшли ближче до автомобіля, аби надати допомогу постраждалому, але жінка в купальнику не хотіла її пропускати. Потім вона побачила, що в салоні перебуває ОСОБА_4 і у неї зламана рука, тому й викликала швидку медичну допомогу. Водій в цей час перебував поряд з автомобілем і від нього вона відчувала запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що ввечері 28 липня 2021 року він, повертаючись додому, зайшов в магазин «Посад», що розташований на вул. Шевченка в м. Люботин. Коли вийшов з магазину, то побачив автомобіль, який врізався в стіну сусідньої будівлі, і поряд з автомобілем стояв чоловік, в якому він впізнав обвинуваченого, який був вдягнений лише в одні плавки і за зовнішнім виглядом і поведінкою перебував в стані сп`яніння. Він, ОСОБА_12 , спробував сфотографувати ОСОБА_5 , але той почав заперечувати проти цього. Після цього свідок викликав поліцію.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що ввечері 28 липня 2021 року на власному автомобілі проїжджав по вул. Шевченка в м. Люботин та побачив мікроавтобус, який врізався в стіну будівлі. Він зупинився та підійшов до мікроавтобус, навколо якого були люди, вдягнені так, наче вони щойно з пляжу прийшли. Свідок також вказав, що в салоні мікроавтобуса також були люди, які надавали допомогу постраждалій, але хто саме перебував за кермом транспортного засобу він не знає.

Свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які є подружжям, пояснили в судовому засідання, що ввечері 28 липня 2021 року перебували у себе вдома, коли отримали повідомлення, що в стіну будівлі, якою вони володіють, врізався автомобіль. Коли вони приїхали на місце ДТП, то побачили поліцейських та медиків з бригади швидкої медичної допомоги та пошкоджений автомобіль, що стояв поряд зі стіною будинку. Очевидці вказали їм на водія автомобіля, в якому вони впізнали обвинуваченого, який був вдягнений лише в одні плавки і поводився неадекватно, бо напевно був п`яний.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що працюючи на посаді поліцейського СРПП Відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, ввечері 28 липня 2021 року в складі патруля виїхав на місце ДТП, яка відбулась на перехресті вулиць Шевченка і Челюскіна в м. Люботин. Прибувши на місце, він побачив автомобіль, який врізався в стіну будинку, і в салоні якого перебувала жінка, яка отримала травму. Поряд з цією жінкою перебував чоловік, який назвав себе її чоловіком, та вказав на іншого чоловіка з інвалідністю, який керував автомобілем, та з яким вони разом вживали спиртні напої під час відпочинку на водоймі. Свідок ОСОБА_16 також підтвердив, що під час спілкування з ОСОБА_5 відчував запах алкоголю, а жінка, яка називала себе його дружиною, намагалась переконати його, що за кермом автомобіля перебувала саме вона, хоча й вона перебувала в стані сп`яніння. Надаючи пояснення, свідок ОСОБА_16 також згадав, що вдень 28 липня 2021 року у складі поліцейського патруля він приїжджав додому до ОСОБА_5 за викликом його дружини, яка скаржилась, що в магазині їй відмовились продати алкоголь. І вже тоді він бачив, що ОСОБА_5 і його дружина були в стані сп`яніння.

Свідок ОСОБА_17 під час допиту пояснив суду, що працює на посаді оперуповноваженого УКР ГУНП в Харківській області і ввечері 28 липня 2021 року в складі оперативно-слідчої групи прибув на місце ДТП на вул. Шевченка в м. Люботин. З`ясовуючи обставини події, він спілкувався з чоловіком, у якого не було однієї руки, та який пояснив, що саме він керував автомобілем і врізався в магазин, бо не впорався з керуванням, і перед цим, відпочиваючи на водоймі, вживав спиртні напої.

Показання потерпілої та свідків об`єктивно підтверджуються іншими доказами.

Так, з протоколу огляду місця ДТП від 28 липня 2021 року та доданої до нього схеми місця ДТП, складених за участю водія ОСОБА_5 , вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася за адресою: АДРЕСА_2 , де перетинаються вулиці Шевченка, Травнева і Челюскіна, за участю автомобіля HYUNDAI H1, державний номер НОМЕР_2 , який рухався по вказаній вулиці в напрямку вул. Челюскіна, та який зіткнувся зі стіною будівлі лівою передньою частиною, під гострим кутом. В протоколі також вказано, що внаслідок зіткнення в автомобілі пошкоджені капот, ліва передня фара, решітка радіатора, передній бампер, передні ліве і праве крило і вітрове скло. Оглядаючи автомобіль, слідчий виявив, що передні колеса транспортного засобу повернуті вліво, а коробка перемикання передач знаходиться в положенні увімкненої четвертої швидкості.

Обстановка на місці ДТП, як це зафіксовано в схемі, з урахуванням пояснень обвинуваченого та розташування автомобіля на проїзній частині, вказують на те, що ОСОБА_5 , виконуючи маневр розвороту від магазину «Посад», та маючи намір направити свій автомобіль на вул. Челюскіна, на якій проживає, фактично рухався по колу, коли в`їхав на перехрестя, з якого повинен був виїхати прямо, але не впорався з керуванням і автомобіль продовжив рух по колу і врізався у стіну будівлі. Причиною цьому було те, що ОСОБА_5 на короткій дистанції рухався з небезпечною швидкістю руху, на що вказує положення важеля КПП.

Протоколом огляду від 18 жовтня 2021 року підтверджується те, що слідчим був оглянутий DVD-R диск з відеозаписом, наданим свідком ОСОБА_15 , зробленим камерою відеоспостереження, встановленої на будівлі. На цьому відеозаписи, датованому 28 липня 2021 року, видно як мікроавтобус білого кольору о 20-50 год. виїжджає з-за повороту, з вул. Шевченка в напрямку вул. Челюскіна, і продовжує круговий рух, після чого врізається в стіну будівлі. Перед зіткненням водій транспортного засобу не намагається змінити траєкторію руху, що свідчить про втрату ним контролю над дорожньою обстановкою.

Перебування водія ОСОБА_5 в момент ДТП в стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КНП Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» № 1520 від 29 липня 2021 року. Такий висновок ґрунтується на результатах медичного огляду ОСОБА_5 , проведення якого зафіксовано відповідним актом, та токсикологічного дослідження № 1459 біологічного матеріалу, яким виявлено у ОСОБА_5 1,63 проміле алкоголю в крові.

Судовим експертом за результатами судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/23311-ІТ від 25 жовтня 2021 року, надані висновки про те, що в умовах місця пригоди водій автомобіля HYUNDAI H1, державний номер НОМЕР_2 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було ніяких перешкод технічного характеру. В діях ОСОБА_5 з технічної точки зору вбачається причинний зв`язок з виникненням ДТП.

Той факт, що на момент ДТП робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля HYUNDAI H1, державний номер НОМЕР_2 , перебували в працездатному стані, підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/23315-ІТ від 23 жовтня 2021 року.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/675-А/21 від 26 жовтня 2021 року, внаслідок ДТП потерпілій ОСОБА_4 був заподіяний закритий косий перелом нижньої третини діафізу правої плечової кістки, який не є небезпечним для життя в момент його утворення, а спричинив за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і відповідно п. 2.2.1. «а, б, в», п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Вказане ушкодження, за висновками експерта, могло утворитися в умовах ДТП, при обставинах і в строки, вказані слідчим в постанові про призначення судово-медичної експертизи.

Під час слідчого експерименту, зафіксованого у протоколі від 27 жовтня 2021 року, та проведеного за участю потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 , усі учасники на місці проведення слідчої дії підтвердили ті обставини, що ввечері 28 липня 2021 року вони разом перебували в технічно справному автомобілі HYUNDAI H1, державний номер НОМЕР_2 , за кермом якого був саме ОСОБА_5 , і що автомобіль розпочав рух від магазину «Посад» на вул. Шевченка в напрямку вул. Челюскіна. Але водій на перехресті не впорався з керуванням і врізався в стіну будівлі.

Приймаючи участь у слідчому експерименті, потерпіла ОСОБА_4 вказала на те, що від початку руху автомобіля від магазину ніхто і ніщо не заважало ОСОБА_5 керувати автомобілем. Натомість ОСОБА_5 і ОСОБА_8 під час слідчого експерименту заперечували те, що ОСОБА_5 до моменту ДТП вживав спиртні напої, а також наголосити на тому, що ОСОБА_5 під час керування автомобілем відволік пасажир ОСОБА_9 .

В судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду, за згодою усіх учасників кримінального провадження, була допитана свідок ОСОБА_8 , яка перебуває за межами України. Вона пояснила, що проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю останні 15 років, з ними також проживав її рідний син ОСОБА_18 . Зі слів свідка, 28 липня 2021 року до обіду ОСОБА_5 не було вдома, а вона займалася домашніми справами. Після обіду вони втрьох поїхали відпочивати на водойму, усі були тверезі, пили лише лимонад і квас. Коли настав час їхати додому, до них підійшла ОСОБА_4 та попросила підвезти її до дому. Вони погодились і виїхали з водойми вже вчотирьох. Але по дорозі вони потрапили в ДТП. Свідок ОСОБА_8 наголосила, що вже після ДТП ОСОБА_5 пішов до найближчого магазину і купив там пиво, яке й випив на місці пригоди.

Відповідаючи на запитання прокурора, свідок ОСОБА_8 пояснила, що вдень 28 липня 2021 року до будинку ОСОБА_5 дійсно приїжджали поліцейські, бо вона скаржилась до поліції, що в магазині здійснюють продаж алкоголю на розлив. Але поліцейські поїхали від неї, нічого не зробивши.

Показання свідка ОСОБА_8 суд розцінює як елемент лінії захисту, яку обрав для себе ОСОБА_5 ще на стадії досудового розслідування, заперечуючи керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Саме такої лінії захисту обвинувачений дотримувався від початку судового розгляду і до моменту його допиту, коли він змінив свою позицію і заявив про визнання обставин обвинувачення і своєї провини. Надані свідком ОСОБА_8 показання є спробою виправдати обвинуваченого і вони суперечать іншим доказам, які були досліджені під час судового розгляду, тому суд відхиляє їх.

Проаналізувавши досліджені докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем, і рухаючись по вул. Шевченка в м. Люботин, неуважно поставився до дорожньої обстановки, обрав небезпечну швидкість руху на короткій дистанції і втратив контроль над рухом автомобіля при виконання маневру повороту ліворуч на вул. Челюскіна.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керую транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При дослідженні даних про особу обвинуваченого судом з`ясовано, що ОСОБА_5 отримав освіту за спеціальністю «Бухгалтер», але за фахом не працює, має статус інваліда 3-ї групи з дитинства, бо від народження у нього немає лівої верхньої кінцівки нижче ліктя; отримує соціальну пенсію, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем реєстрації проживає в житловому будинку, який з його слів належить на праві власності його рідній бабусі ОСОБА_19 , серед мешканців кварталу характеризується позитивно.

Захистом була надана довідка виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/97 від 16 січня 2023 року про те, що до складу сім`ї ОСОБА_5 за адресою проживання: АДРЕСА_1 , входить ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підтвердження родинних відносин між ОСОБА_5 та його бабусею ОСОБА_19 захистом надані відповідні документи.

Сторона захисту стверджувала, що ОСОБА_19 як людина похилого віку, яка страждає на чисельні тяжкі захворювання, перебуває на утриманні обвинуваченого ОСОБА_5 і лише він забезпечує за нею догляд і надання медичної допомоги. Але такі доводи сторони захисту суд відхиляє, бо вважає, що вони не відповідають дійсності. Так, в судовому засіданні 12 липня 2022 року обвинувачений ОСОБА_5 під час встановлення його особи повідомив суду, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає один, а його батьки померли. У поданій суду виписці із медичної карти хворого від 03 лютого 2023 року, виготовленій в КНП «Міська поліклініка № 8» ХМР, вказано, що хвора ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , та в присутності доньки 29 липня 2022 року була оглянута лікарем за місцем проживання через суттєве погіршення здоров`я, яке відбулось орієнтовно 20 липня 2022 року та призвело до втрати можливості самостійно пересуватися і контактувати з оточуючими; повторний огляд ОСОБА_19 проведений лікарем за місцем її проживання 22 листопада 2022 року. Це дає суду можливість зробити висновок, що постійний догляд за ОСОБА_19 та її лікування здійснює лише її донька, та що між обвинуваченим та його бабусею відсутні права та обов`язки по взаємному утриманню чи веденню спільного господарства, притаманні членам сім`ї.

Обвинувачений ОСОБА_5 в серпні 2021 року відшкодував потерпілій ОСОБА_4 витрати, пов`язані з проходженням лікування у медичному закладі, в сумі 9000,00 грн., що підтверджено відповідною розпискою. Додатково обвинувачений ОСОБА_5 07 березня 2023 року сплатив на користь потерпілої ОСОБА_4 10000,00 грн. в якості відшкодування матеріальних і моральних збитків, що підтверджено розпискою та поясненнями потерпілої.

Обставиною, яка пом`якшує покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає добровільне відшкодування матеріальних збитків.

Інших обставин, які на думку сторони захисту пом`якшують покарання для обвинуваченого - щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, суд не вбачає, виходячи з наступного.

Так, Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, розглядаючи справу № 523/4890/19 (постанова від 04 жовтня 2022 року) вказав про те, що виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

З огляду на викладене, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 від початку судового розгляду не визнавав своє провини у вчинені злочину, заперечував проти наявності в його діях складу кримінального правопорушення. Проте в судовому засіданні, коли вже були досліджені усі подані учасниками провадження докази і обвинувачений згодився дати пояснення щодо висунутого йому обвинувачення, він раптово змінив свою позицію та заявив про повне визнання своєї провини та усіх обставин обвинувачення. З його слів, він лише зараз усвідомив, що повинен відповісти за свої дії.

Висловлене обвинуваченим розкаяння є лише формальним і зводиться до згоди з небезпечністю вчиненого, та не припускає критичної оцінки своєї злочинної поведінки чи її осуду. До того ж бажання залагодити перед потерпілою свою провину за завдані їй страждання обвинувачений продемонстрував лише 07 березня 2023 року, до початку судового засідання, в якому він мав дати свої показання. Тому такі дії обвинуваченого суд розцінює як створення уявлення про прояв каяття та спробу домогтися призначення більш м`якого виду покарання без застосування додаткового покарання.

До того ж обвинувачений під час досудового розслідування не сприяв розкриттю злочину. Це вбачається з досліджених судом доказів, більшість з яких була зібрана стороною обвинувачення без допомоги ОСОБА_5 . Як вже було вказано у вироку раніше, обвинувачений приймав участь лише у проведенні слідчого експерименту, під час якого мав можливість сприяти встановленню усіх обставин кримінального правопорушення, натомість заперечував свою протиправну поведінку.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Суд, враховуючи суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, який є інвалідом 3-ї групи та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, обставину, яка пом`якшує покарання, а також враховуючи висловлене потерпілою прощення обвинуваченого за його вчинок, з дотриманням вимог ст. 65 КК України призначає ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на рівні, наближеному до нижньої межі санкції статті, за якою кваліфіковані його дії, що буде з огляду на принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання співмірним до вчиненого та достатнім для попередження вчинення ним подібних злочинів в майбутньому, з одночасним застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Сторона захисту просила застосувати до обвинуваченого ст. 69 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Але виходячи з наведених вище мотивів, суд не вбачає для цього підстав. Більше того, суд вважає неприйнятними ті доводи сторони захисту, що штраф, уразі засудження ОСОБА_5 саме до такого виду покарання, зобов`язується сплатити свідок ОСОБА_8 , бо в такому разі будуть знівельовані принципи і мета застосування покарання, визначені в КК України.

У кримінальному провадженні прокурором заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі Харківської міської ради з вимогою про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 витрат на лікування потерпілої ОСОБА_4 у розмірі 17424,51 грн.

В судовому засіданні, яке відбулось 12 липня 2022 року, після оголошення прокурором цивільного позову обвинувачений ОСОБА_5 заявив про невизнання такого позову. Але 17 лютого 2023 року обвинувачений самостійно сплатив на користь державного бюджету витрати в сумі 17424,60 грн., що підтвердив відповідною банківської квитанцією № 61.

З огляду на це прокурором в судовому засідання було заявлено клопотання про залишення цивільного позову без розгляду, яке було задоволено ухвалою від 07 березня 2023 року.

Під час досудового розслідування запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався. Процесуальні витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого в повному обсязі.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Прокурор просила застосувати до автомобіля HYUNDAI H1, державний номер НОМЕР_2 , який визнано речовим доказом, спеціальну конфіскацію на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України як до знаряддя злочину.

Так, в постанові слідчого від 29 липня 2021 року вказано, що автомобіль HYUNDAI H1, державний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_8 , яка є свідком у кримінальному провадженні та яка тривалий час проживала однією сім`єю з обвинуваченим.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину,крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Таким чином, з огляду на вказані законодавчі норми спеціальна конфіскація може бути застосована до майна засудженого чи у передбачених КК України випадках до майна іншої особи, яке використовувалося як знаряддя вчинення злочину, лише у випадках, якщо власник знав про їх незаконне використання.

Обставини вчиненого злочину не підтверджують того, що ОСОБА_5 з відома власника ОСОБА_8 незаконного використовував автомобіль з метою спричинення потерпілій ОСОБА_4 тілесного ушкодження. Тому підстав для конфіскації автомобіля суд не вбачає.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 02 серпня 2021 року накладено арешт на автомобіль HYUNDAI H1, державний номер НОМЕР_2 , який був визнаний речовим доказом. З огляду на завершення судового розгляду необхідність в подальшому збереженні речових доказів відсутня, тому застосований арешт слід скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання для ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання.

Речовий доказ - DVD-R диск з відеозаписом ДТП, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ - автомобіль HYUNDAI H1, державний номер НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні у відділені поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, повернути власнику ОСОБА_8 .

Скасувати арешт автомобіля HYUNDAI H1, державний номер НОМЕР_2 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 02 серпня 2021 року в справі № 635/6031/21.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати на користь держави в сумі 1029,72 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/23311-ІТ від 25 жовтня 2021 року (рахунок UA0020649, отримувач - ГУК Харков.обл/МТГ Харків/24060300, код отримувача 37874947, Банк - Казначейство України, МФО 899998).

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати на користь держави в сумі 2059,44 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/23315-ІТ від 23 жовтня 2021 року (рахунок UA0020649, отримувач - ГУК Харков.обл/МТГ Харків/24060300, код отримувача 37874947, Банк - Казначейство України, МФО 899998).

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Люботинський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1