Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 364/436/22
У Х В А Л А

"25" січня 2023 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:прокурора Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000692 від 28.03.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000692 від 28.03.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.

24.01.2023 до суду надійшло клопотання прокурора Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Вказане клопотання мотивовано тим, що з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , заявлені раніше ризики, передбачені пп.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2022 продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 09 лютого 2023 року включно без визначення розміру застави.

Визначений судом строк запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 спливає, а судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні до зазначеного строку провести не представляється можливим з об`єктивних підстав, у зв`язку з чим судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні вважав необхідним продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з огляду на те, що він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, має постійне місце проживання, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, пенсіонер, учасник бойових дій. ОСОБА_4 усвідомлює, що за вчинене кримінальне правопорушення, в разі доведення його вини, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі. У зв`язку з чим ризики, передбачені пп.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України на теперішній час не зменшились, що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а тому більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку. В задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу просив відмовити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також захисником було заявлено клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з посиланням на те, що ризики, заявлені прокурором, не доведені.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2022 встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.02.2023 без визначення розміру застави.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Положеннями статті 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність даних, які свідчать, що ризики, передбачені пп.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, не зменшилися.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.

Необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів зумовлена наявністю ризиків, передбачених пп. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років. Разом з тим, враховуючи дані, які характеризують обвинуваченого, зокрема, наявність певних соціальних зв`язків, відсутність неповнолітніх утриманців, відсутність судимостей, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, з використанням умов воєнного стану, у разі доведення його винуватості, ОСОБА_4 загрожує кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Зазначені ризики є суттєвими і їм неможливо запобігти у разі застосування до ОСОБА_4 будь-яких інших запобіжних заходів, що не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого, крім тримання під вартою. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе залишити місце проживання та, ймовірніше за все, прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, не погоджуючись з доводами захисту, зазначає, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинуваченого особисто на потерпілих та свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. З урахуванням того, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 наразі перебуває лише на стадії підготовчого судового засідання, суд вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на потерпілу та свідків, які безпосередньо судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази у вигідному для нього аспекті є реальним. Також суд враховує, що всі учасники даного кримінального провадження проживають в одному населеному пункті.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінює в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством. Так, судом враховано, що:

1) за способом життя та економічним становищем: обвинувачений пенсіонер, одружений, неповнолітніх утриманців не має, має постійне місце проживання, тобто наявні сталі соціальні зв`язки.

2) за віком: обвинувачений є повнолітнім, тому має повну кримінально-процесуальну дієздатність, раніше не судимий.

3) за станом здоров`я: відсутні документально підтвердженні відомості про наявність захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення, відсутні скарги про неналежні умови його перебування або лікування, у разі виникнення в цьому потреби, в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Вказані обставини, на переконання суду, мають бути оцінені як такі, що жодним чином не будуть стримуючими факторами для вживання обвинуваченим спроб перешкоджання відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання та для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження. У зв`язку з чим, жодний інший вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 у кримінальному провадженні.

У зв`язку із доведенням підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження в порядку ст.194 КПК України, суд вважає доцільним продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Враховуючи обсяг пред`явленого обвинувачення, встановлений порядок дослідження доказів, стадію судового розгляду, суд вважає необхідним визначити строк дії запобіжного заходу в межах 60 днів з дня постановлення ухвали.

З огляду на викладене, враховуючи доведення підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження в порядку ст.194 КПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, оскільки обвинувачений та його захисник обґрунтовують свою позицію відсутністю або недоведеністю заявлених ризиків, яким суд вже надав оцінку в мотивувальній частині рішення.

Згідно з п.2 ч. 4 ст. 182 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 182, 183, 197, 199, 331, 372, ч.2 ст.376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відкласти судове засідання у кримінальному провадженні за №0000692 від 28.03.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, на 11 годину 00 хвилин 28 лютого 2023 року.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 25 березня 2023 року включно.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Ухвала діє 60 (шістдесят) днів і підлягає негайному виконанню після її проголошення в частині застосування запобіжного заходу.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та направити для виконання начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде оголошено 30.01.2023 о 9 год.00 хв.

Суддя: Олег ГРЕБІНЬ