УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 443/284/19

провадження № 51-3361ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області

від 12 травня 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 липня

2022 року,

встановив:

За вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 12 травня

2022 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права займатися лікарською діяльністю на строк 3 роки. На підставі п. «є» ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2016 році» ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного йому за цим вироком покарання.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 28 липня 2022 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 3 зазначеної статті.

Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає скаргу, до суду касаційної інстанції, та її думка з приводу участі у касаційному розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того

чи іншого доказу.

Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак, касаційна скарга захисника не відповідає наведеним положенням процесуального закону.

Зокрема, як убачається із вступної частини касаційної скарги, захисник ОСОБА_5 вказує на оскарження ним як вироку суду першої інстанції, так і ухвали апеляційного суду, та у мотивувальній частині скарги наводить мотиви своєї незгоди із вказаними судовими рішеннями, тоді як вимоги до касаційного суду формулює лише

про скасування рішення суду апеляційної інстанції, чим допустив суперечності.

Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.

Крім того, скаржник, вказуючи на невідповідність ухвали апеляційного суду положенням ст. 419 КПК України, не зазначає конкретно, які саме доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не перевірив та на які з них не надав відповіді

у зазначеному судовому рішенні.

Окрім вказаного, захисник, обґрунтовуючи доводи своєї касаційної скарги, надає свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається по суті на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, захисник у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 12 травня 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 липня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_1 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк

з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4