Справа № 473/1142/23
Номер провадження1-кп/473/183/2023
ВИРОК

іменем України

"12" квітня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську матеріали кримінального провадження №0000033 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не працює, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 28 грудня 2022 року Вознесенським міськрайонним судом за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України, звільненого від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком 3 роки,

- в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 будучи обізнаний про те, що в країні оголошено воєнний стан, на підставі Указу Президента України 757/2022 від 07.11.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2738-ІХ від 16.11.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 год. 30 хвил. 21.11.2022 року на 90 діб, 15.01.2023 року приблизно о 15.00 год. прибув до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи на території домоволодіння з дозволу власника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 побачив на капоті транспортного засобу марки ВАЗ 2160, державний номерний знак НОМЕР_1 , зарядний пристрій марки «Форвард». В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав з капоту автомобіля зарядний автомобільний пристрій марки «Форвард» вартістю 1067,50 грн., поклавши його під куртку. В подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки в сумі 1 067,50 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України не визнав і пояснив, що 15 січня він разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 пішли в гості до потерпілого ОСОБА_5 . Там вони випили пляшку горілки. ОСОБА_6 побачив на автомобілі зарядне і запропонував потерпілому продати його. Потерпілий відмовився, але через півгодини ОСОБА_5 сказав обвинуваченому, що він може зняти зарядне, продати його та придбати горілки. ОСОБА_6 зняв зарядне та поставив його на порозі. Це бачили і потерпілий і ОСОБА_7 . Коли він з ОСОБА_7 йшли додому, то ОСОБА_6 взяв зарядне і вони разом пішли його продавати. ОСОБА_7 був дуже п`яний і тому він пішов додому, а обвинувачений пішов і продав зарядне чоловікові, який торгує зарядними на авторинку за 200 грн. З грошима він пішов до себе додому та ліг спати. Гроші потерпілому він хотів віддати вранці, але до нього приїхала поліція. ОСОБА_6 взяв 200 грн. та разом з поліцією поїхав до чоловіка якому продав зарядне, викупив його та віддав потерпілому.

Але вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що до нього додому прийшов ОСОБА_7 , якого потерпілий добре знає. З ним прийшов обвинувачений, вони деякий час перебували в гостях у ОСОБА_5 , а потім пішли. Через деякий час потерпілому зателефонував ОСОБА_7 і спитав, чи давав потерпілий ОСОБА_6 зарядне для акумулятора автомобіля, щоб його продати. ОСОБА_5 одразу пішов до автомобіля, який стояв у дворі і побачив, що зарядне відсутнє. Після чого ОСОБА_5 викликав поліцію. ОСОБА_5 не давав обвинуваченому дозвіл брати зарядне. Зарядний пристрій йому був повернутий працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він разом з ОСОБА_6 перебували в гостях у потерпілого, де вживали спиртні напої. Через деякий час вони пішли додому. ОСОБА_7 побачив у обвинуваченого за пазухою зарядне. На питання ОСОБА_7 , обвинувачений відповів, що зарядне йому дав потерпілий і сказав, щоб він продав це зарядне, купив йому нове, а також, щоб обвинувачений придбав потерпілому коньяк та цигарки. Після чого ОСОБА_7 пішов додому.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.01.2023 року, ОСОБА_5 повідомив працівників поліції, що 15.01.2023 року в нього була скоєна крадіжка зарядного пристрою, а.с.36.

Згідно протоколу огляду місця події від 15.01.2023 року з таблицею зображень, працівниками поліції оглянуте домоволодіння АДРЕСА_1 . На подвір`ї домоволодіння знаходиться транспортний засіб ВАЗ 2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 . На момент огляду кришка капоту транспортного засобу відчинена, а.с.37-41.

Згідно протоколу огляду предмета від 26.01.2023 року з таблицею зображень та заяви ОСОБА_8 від 16.01.2023 року працівниками поліції був оглянутий автоматичний зарядний пристрій до акумулятору марки «Форвард», який добровільно видав ОСОБА_8 , зазначивши, що придбав його у чоловіка на ім`я ОСОБА_9 , а.с.42,43-46.

Згідно зберігальної розписки ОСОБА_5 від 16.01.2023 року він отримав від працівників поліції належний йому зарядний автомобільний пристрій «Форвард», а.с.48.

Згідно висновку експерта №242/23 від 16.01.2023 року ринкова вартість зарядного пристрою до акумулятора марки «Форвард» бувшого у використанні становить на 15.10.2023 року 1067,50 грн, а.с.51-54.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву в своїй належності та допустимості не викликають

Доводи обвинуваченого про те, що він не скоював крадіжку зарядного пристрою, а потерпілий сам запропонував йому продати зарядний пристрій та придбати спиртні напої за ці гроші, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Так, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України.

Безпосередньо в судовому засідання потерпілий ОСОБА_5 стверджував, що не давав дозволу ОСОБА_6 брати зарядний пристій, який належав потерпілому. При виявлені відсутності зарядного пристрою ОСОБА_5 одразу звернувся до поліції.

Пояснення потерпілого підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_7 , який був разом з ОСОБА_6 коли вони перебували в гостях у потерпілого. Коли вони йшли додому ОСОБА_7 побачив у обвинуваченого за пазухою зарядне та обвинувачений зазначив, що потерпілий сам дав йому зарядне.

Отже, пояснення обвинуваченого про те, що і потерпілий і свідок ОСОБА_7 бачили, як він знімав з автомобіля зарядне та про те, що потерпілий сам просив ОСОБА_6 продати зарядний пристрій та придбати горілку на ці гроші, спростовуються поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Крім того, суд звертає увагу на те, що після продажу зарядного пристрою обвинувачений ОСОБА_6 до потерпілого не повернувся, гроші йому не віддав, горілку не придбав, і пішов до себе додому.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення доведено в повному обсязі і дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразилися в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, належить кваліфікувати за ч. 4 ст.185 КК України. Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд не може прийняти до уваги доводи прокурора про те, що існує така обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , як рецидив злочину. Так, як відповідно до ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статі Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання, як таку, що його обтяжує. Так, ОСОБА_6 обвинувачується в скоєні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, де зазначена така кваліфікуюча ознака, як повторність, на підставі того, що ОСОБА_6 вже засуджувався за скоєння злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України. Звідси, відсутня така обставина, яка обтяжує його покарання, як рецидив злочинів.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, а саме те, що це є тяжкий злочин, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, те, що він судимий за скоєння злочинів проти власності, скоїв злочин під час іспитового строку, на який він був звільнений судом від призначеного покарання, його посередні характеристики, думку потерпілого, який просив суд обвинуваченого суворо не карати, висновок досудової доповіді, згідно якої відділ пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, та не знаходить підстав для застосування ст.75 КК України.

Суд вважає, що, дане покарання ґрунтується на положеннях ст. ст. 50, 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, є достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.12.2022 року ОСОБА_6 був засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, обвинувачений був звільнений від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком 3 роки, у зв`язку з чим при призначенні йому покарання слід керуватись ч.1 ст.71 КК України.

Відповідно до ст..124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати покарання не відбуте за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.12.2022 року, і остаточно до відбуття призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з дня взяття його під варту, після звернення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 квітня 2022 року до виконання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 220 (двісті двадцять) грн.

Речовий доказ зарядний пристрій для акумулятора марки «Форвард», який переданий на зберігання ОСОБА_5 , залишити йому як власнику.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя: