Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/565/22
Провадження № 1-кп/945/383/22
ВИРОК
Іменем України

07 листопада 2022 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області в режимі відеоконференції з Томашпільським районним судом Вінницької області кримінальне провадження №0000194, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2022 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Калинівка Веселинівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця за контрактом, водія - санітара медичного пункту військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «старший солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,
встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що 02.04.2019 року громадянин ОСОБА_4 уклав з Міністерством оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_3 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, строком на 3 (три) роки.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 навчально механізованого полку (по особовому складу) №29-РС від 02.04.2019 року ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу частини, призначено на посаду курсанта підготовки військовослужбовців військової служби за контрактом та зарахований на навчання в навчальну механізовану роту на спеціальні курси по підготовці військовослужбовців військової служби за контрактом.
Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №43-РС від 19.06.2019 року старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця комендантського відділення взводу військової частини НОМЕР_2 , який прибув з військової частини НОМЕР_3 , поставлено на всі види забезпечення та вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з військової служби за посадою.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №17-РС від 25.06.2019 року старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія санітара медичного пункту військової частини НОМЕР_2 .
Згідно положень ч.1 п.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 02.04.2019 року, тобто з моменту зарахування солдата ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.
Згідно п.п.1, 2, 3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби, а також поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про запроваджений в Україні воєнний стан та порядок проходження служби старшому солдату ОСОБА_4 , достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проходячи військову службу, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, старший солдат ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.
Згідно з витягу наказу командира військової частини НОМЕР_2 №40 від 22.02.2022 року старшого солдата ОСОБА_4 звільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою строком на 5 діб з 22 лютого 2022 по 26 лютого 2022, але у зв`язку з веденням воєнного стану у країні за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_2 був встановлений термін прибуття особового складу військової частини на місце служби 24.02.2022 року.
Так, 24.02.2022 (точний час в ході досудового розслідування не встановлений), старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді водія - санітара медичного пункту військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків в умовах воєнного стану, самовільно залишив без поважних причин місце дислокації військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) та перебував за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який нез`явився вчасно на службу без поважних причин.
Разом з тим, 16.06.2022 року о 10 годині 00 хвилин старший солдат ОСОБА_4 , добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві за адресою: м.Миколаїв, вул.Спаська,18 та повідомив про себе як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу без поважних причин.
Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в тому, що він 24.02.2022 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлений), будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом проходячи її на посаді водія - санітара медичного пункту військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст.9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1,3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) та незаконно перебував поза її межами за адресою свого фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що не з`явився вчасно на службу без поважних до 10 годині 00 хвилин 16.06.2022 року.
Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому, з`ясував те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 .
Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України тобто, нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах воєнного стану.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .
В ході розгляду справи судом встановлено, що обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлені.
Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч.1 ст.19 КК України, однак відповідно до ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин.
Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який неодружений, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно; стан його здоров`я, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, відсутність тяжких наслідків, щире каяття ОСОБА_4 , його активне сприяння розкриттю злочину, ставлення обвинуваченого до скоєного, який шкодує про те, що сталося.
У відповідності до положень ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, відсутність тяжких наслідків, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття ОСОБА_4 та його активне сприяння розкриттю злочину, ставлення обвинуваченого до скоєного, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе призначити покарання на підставі ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, а саме: позбавлення волі на строк 2 (два) роки, замінивши його на покарання у виді службового обмеження
Так, відповідно вимог частин 1, 2 статті 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
Отже, враховуючи обставини справи та особу ОСОБА_4 , в порядку вимог ч.1 ст.69 КК України, суд вважає за можливе на підставі ч.ч.1,2 ст.58 КК України замінити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки на покарання у виді службового обмеження з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі десяти відсотків.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
У даному кримінальному провадженні запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.
Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України,
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.58 КК України ОСОБА_4 замінити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки з відрахуванням із грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 10 (десяти) відсотків.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч.2 ст.394 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

07.11.2022