Справа № 204/1645/23
Провадження № 1-в/204/309/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі подання начальника «Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2021 року за ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшло подання начальника ДУВП №4 відносно засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України.

В обґрунтування заявленого начальник Дніпровської установи виконання покарань №4 в поданні зазначив, що на теперішній час засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, при цьому відбув більш ніж 1/2 строку покарання, став на шлях виправлення, оскільки має зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається, приймає участь у суспільно корисній роботі, тому є підстави для застосування щодо засудженого ст. 82 КК України.

У судовому засіданні представник ДУВП №4 підтримав подання. Зазначив, що ОСОБА_5 характеризується добре, має три заохочення та три стягнення, які погашені та зняті в установленому законом порядку, не порушує режим, приймає участь у суспільно-корисній роботі за місцем відбуття покарання, працевлаштований підсобним робітником, має сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Засуджений в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що став на шлях виправлення, вину у скоєному злочині усвідомив, щиро кається.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви.

Суд, вислухавши думку представника установи, засудженого та прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2021 рокуОСОБА_5 було засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду від 07.07.2020 та остаточно призначено покарання та остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 10.12.2020.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18.10.2021 вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2021 року змінено в частині стягнення витрат, пов`язаних на залучення експретів. В решті вирок суду залишено без змін.

Таким чином, початок строку відбування покарання - 10.12.2020, кінець 10.03.2025.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Частиною 4 статті 82 КК України, зокрема, зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Станом на 16.02.2023 засуджений ОСОБА_5 відбув більше половини призначеного йому покарання.

Згідно з характеристикою, наданої адміністрацією Дніпровської установи виконання покарань №4,ОСОБА_5 відбуває покарання у складі господарчої обслуги Дніпровської установи виконання покарань №4, за період відбування покарання характеризується добре, має три заохочення та три стягнення, які погашені та зняті в установленому законом порядку, працевлаштований підсобним робітником, до праці відноситься добре, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу, виконує встановлені законодавством вимоги представників установи, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Суд зазначає, що неухильне дотримання умов та правил поведінки під час відбування покарання є обов`язком всіх засуджених, але не є безумовним свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки такі обставини мають оцінюватись в сукупності з іншими: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях установи тощо.

Вирішуючи питання щодо становлення особи на шлях виправлення, суд зазначає, що з матеріалів особової справи, наданої на огляд суду, вбачається, що засуджений за час відбування покарання має 3 (три) дисциплінарні стягнення, які, хоч і погашені в установленому законом порядку, проте, на переконання суду, свідчать про відсутність стабільної сумлінної поведінки засудженого.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що, як з пояснень самого засудженого, так і з матеріалів справи вбачається, що він неодноразово скоював злочини проти власності, вже був судимий та був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, проте в період невідбутого строку покарання він знову вчинив кримінальні правопорушення, тому суд робить висновок про те, що особа є схильною до скоєння злочинів проти власності та потребує тривалішого часу для встановлення факту, що він став на шлях виправлення.

Таким чином, виконуючи рекомендації постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 №2, приділивши особливу увагу не лише поясненням засудженого, а ще й поясненням представника органу, який відає виконанням покарання, враховуючи схильність засудженого до скоєння злочинів проти власності, а також наявність в минулому 3 стягнень, суд не вбачає, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення, а тому не знаходить підстав для заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні поданні начальника ДУВП №4 відносно засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.82 КК України, ст.ст.371, 372, 376, 392,537, 539 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника «Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1