ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/128/23 Справа № 210/2562/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000460 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2022 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2022 року було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0000460 від 15.06.2021, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України.

Накладено арешт у кримінальному провадженні №0000460 від 15.06.2021, на тимчасово вилучене під час обшуку 25.08.2022 року автомобіль марки Mercedez Benz GLC 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 2016 р.в. VIN НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , а фактично перебуває у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонено будь-кому будь-яким чином відчужувати, розпоряджатись, використовувати вилучене майно до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту.

Слідчий суддя зазначив, що вилучене майно має суттєве значення для досудового розслідування, тому з метою попередження можливості зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, - слід накласти арешт на це майно.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль марки Mercedez Benz GLC 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 2016 р.в. VIN НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 .

Зазначає, що власник майна ОСОБА_7 дізналась про оскаржувану ухвалу лише 19.12.2022 року, просив визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними.

Вказує, що ухвала є незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що слідчий суддя не дослідив всіх обставин справи.

Вказує, що автомобіль Mercedez Benz GLC 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 2016 р.в. VIN НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , яка не є учасником кримінального провадження, повідомлення про підозру їй не повідомлялось.

На думку апелянта, слідчим у постанові про визнання речовими доказами не зазначено якими саме ознаки речового доказу має автомобіль, а також не доведено, що вказаним автомобілем користується ОСОБА_9 .

Оскаржувана ухвала не містить посилання на встановлені судом на підставі доказів факти, які свідчать про те, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування заборони та призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі майна.

Будучи повідомленими належними чином про місце та час розгляду апеляційної скарги, захисник ОСОБА_6 , та прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, зважаючи на те, що її постановлено без виклику власника вилученого майна, про існування якої ОСОБА_10 19.12.2022 року, а тому, враховуючи необхідність часу для складання апеляційної скарги, колегія суддів вважає причини пропуску строку поважними, тому з метою забезпечення доступу до правосуддя строк на оскарження необхідно поновити і розглянути відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України апеляцію в межах її доводів.

Доводи апеляції адвоката щодо необґрунтованості і невідповідності висновків оскаржуваної ухвали фактичним обставинам є слушними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу та таким в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначеним вимогам ухвала слідчого судді про накладення арешту не відповідає.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

За приписами абз. 2 ч.1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням, у тому числі, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, а отже відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя зобов`язаний врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За висновком слідчого судді, мотивуючи необхідність накладення арешту на автомобіль, зазначено, що він відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, фактично перебував у користуванні ОСОБА_9 , зберігає на собі сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, що встановлюється в ході досудового розслідування.

Проте з таким висновком слідчого судді не можна погодитися з огляду на таке.

Так, згідно матеріалів встановлено, що з 15.06.2021 року по 24.08.2022 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

25 серпня 2022 року старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із клопотанням про арешт майна вилученого в ході обшуку, проведеного 25.08.2022 року: автомобіль марки Mercedez Benz GLC 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 2016 р.в. VIN НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , а фактично перебуває у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною будь-кому будь-яким чином відчужувати, розпоряджатись, використовувати вилучене майно до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту.

В обґрунтування своїх вимог слідчий зазначив, що арешт вилученого у ході обшуку майна є розумним та співмірним обмеженню права власності та завданням кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів, та можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на вилучений в ході обшуку автомобіль марки Mercedez Benz GLC 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 2016 р.в. VIN НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. ст. 132, 170 КПК України не надав належної правової оцінки клопотанню у контексті відповідності його вимогам процесуального закону.

Відповідно до протоколу обшуку автомобіля, визначеного ухвалою слідчого судді, від 25.08.2022 року слідчим, тому числі, вилучений транспортний засіб Mercedez Benz GLC 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 2016 р.в. VIN НОМЕР_2 , який того ж дня визнаний речовим доказом на підставі постанови.

Як встановлено в судовому засіданні колегією суддів, автомобіль марки Mercedez Benz GLC 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 2016 р.в. VIN НОМЕР_2 , належить ОСОБА_7 , на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Доводи прокурора про те, що вказаний автомобіль, яким фактично користувався підозрюваний ОСОБА_9 , придбаний внаслідок отримання коштів від злочинної діяльності, є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами провадження.

Крім того, колегія суддів вказує на те, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, яке було предметом розгляду слідчого судді, не містить обґрунтування можливості використання майна (автомобілю) як доказу у кримінальному провадженні або підстав застосування щодо нього конфіскації, в тому числі й спеціальної, відсутність пред`явлення підозри власнику майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_10 завданням кримінального провадження.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Підстав для заборони в його володінні та користуванні власником колегія суддів не вбачає.

З метою забезпечення збереження вказаного транспортного засобу як речового доказу є виправданим застосування арешту вказаного майна у виді заборони права на його розпорядження.

У справі не доведено необхідності заборони права на володіння та користування вказаним транспортним засобом, оскільки стороною обвинувачення не доведено необхідності проведення невідкладних слідчих дій з вищевказаним автомобілем з метою збирання інших доказів. Такий висновок суду апеляційної інстанції не буде процесуальною перешкодою для забезпечення належного правового статусу автомобіля у цьому провадженні як речового доказу. Засіб забезпечення кримінального провадження у виді арешту у формі заборони права на розпорядження вказаним автомобілем є розумним та співмірним обставинам можливого кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Таким чином, недостатність та неналежність обґрунтування підстав та необхідності арешту автомобілю, яке належить ОСОБА_7 , не відповідає меті застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а тому відсутні правові підстави для подальшого утримання цього майна під арештом.

За наведених вище обставин, враховуючи вимоги зазначених вище норм закону та правові позиції рішень Європейського Суду, арешт вилученого під час обшуку майна, яке належить ОСОБА_7 , порушує право останньої на вільне володіння цим майном, а тому доводи адвоката про необґрунтованість накладення арешту на автомобіль є вмотивованим.

З огляду на викладене, оскаржене рішення слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, а апеляційна скарга адвоката - частковому задоволенню в розумінні п. 2 ч. 3 ст 407 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2022 року, задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2022 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, в межах кримінального провадження №0000460 від 15.06.2021, скасувати.

Постановити нову, якою клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000460 від 15.06.2021 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, - задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000460 від 15.06.2021 року на тимчасово вилучене під час обшуку 25.08.2022 року майно автомобіль марки «Mersedes-Benz GLS 300», 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , в частині заборони розпорядження вказаним майном.

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000460 від 15.06.2021 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна в частині заборони володіння та користування автомобілем марки «Mersedes-Benz GLS 300», 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_4 , повернувши вказане майно власнику майна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4