Справа № 143/29/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Погребище Вінницької області обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000350, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

Встановив:

04.01.2023 року до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000350, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою суду від 08.02.2023 року вказане кримінальне провадження призначене до судоовго розгляду.

23.03.2023 року від прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 20.12.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.02.2023 року з можливістю внесення застави та виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 08.02.2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.04.2023 року з можливістю внесення застави та виконанням покладених на нього обов`язків.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_5 був раніше неодноразово засудженим, та маючи не зняту та не погашену судимість за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 13.11.2017 року за ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України, яким його засуджено до позбавлення волі строком на 3 роки, на шлях виправлення не став, а навпаки умисно, повторно вчинив новий злочин проти власності (а.с. 76-81).

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу щодо нього у вигляді тримання під вартою. Крім того, повідомив, що він звільнився з установи відбування покарань 05.11.2021 року та після цього почав проживати у фактичних шлюбних відносинах із дочкою потерпілого - ОСОБА_8 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою покладається на розсуд суду.

Обираючи та продовжуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя та суд погодилися із доводами органу досудового розслідування про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 20.12.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.02.2023 року. Визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, що складає 80520 грн. У разі внесення застави покладено на останнього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 08.02.2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб - до 08.04.2023 року з можливістю внесення застави та виконанням покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно із ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» обумовлено, що автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності запобігання ризикам, визначеним пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, суд ураховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, суть, зміст та кількість обумовлених в клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, високу ймовірність їх настання, особу обвинуваченого, який ніде не працює, постійного заробітку не має, а отже не обтяжений соціальними зв`язками та відповідальністю, а також достатньо обґрунтований, на думку суду, ризик продовження чи повторення ним протиправної поведінки з огляду на ту обставину, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, зокрема, проти власності.

Також суд вважає достатньо вмотивованими доводи сторони обвинувачення про те, що обвинувачений ОСОБА_5 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, може переховуватися від суду.

Крім того, зважаючи на наведені в клопотанні прокурора обставини, вочевидь не виключається можливість незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків та потерпілого, які ще не були допитані судом.

За таких обставин ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ураховані слідчим суддею та судом при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, не зменшилися і продовжують існувати.

Разом із тим, суд ураховує, що введення в Україні воєнного стану також є однією із обставин, що сама по собі свідчить про існування ризику можливого ухилення обвинуваченого від суду.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

В силу положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, та з урахуванням майнового стану обвинуваченого, суд вважає, що у даному випадку необхідно визначити розмір застави в розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80520 грн., що узгоджується із приписами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 199, п. 5 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 316, 331, 369 КПК України, суд -

Ухвалив:

Клопотання прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Осична Хмільницького району Вінницької області, жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 травня 2023 року включно.

Визначити заставу в розмірі 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) грн. 00 коп., після внесення якої обвинувачений ОСОБА_5 звільняється з-під варти під заставу.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали, як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Покласти на ОСОБА_5 у разі внесення застави обов`язки: прибувати на перші виклики до суду; не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжній захід у виді тримання під вартою.

Копію ухвали вручити прокурору та направити іншим учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали буде складений протягом п`яти діб з дня оголошення її резолютивної частини.

Повний текст ухвали складений 28.03.2023 року.

Суддя