Справа №949/135/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисника обвинувачених: ОСОБА_9

потерпілих: ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

представників потерпілих: ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 ,

провівши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця розгляд клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування арешту на майна по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000204 від 29 жовтня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

З Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури до Дубровицького районного суду надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000204 від 29 жовтня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України із затвердженим обвинувальним актом.

Ухвалою суду від 30 січня 2023 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

До початку підготовчого судового засідання, через канцелярію суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 листопада 2022 року, по справі №949/1433/22 в частині арешту на майно, що вилучено 31 жовтня 2022 року в ході проведення обшуку в господарстві, що розташоване по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на Гладкоствольну рушницю «Benelli» № НОМЕР_1 , Нарізну рушницю «Antonio Zoli» № НОМЕР_2 , Нарізну рушницю «Mauser M18» № НОМЕР_3 , Нарізну рушницю «Haenel» № НОМЕР_4 , Мобільний телефон «Nokia».

Клопотання обгрунтоване тим, що на підставі ухвали слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2022 року, за адресою його проживання 31 жовтня 2022 року було проведено обшук, в ході якого було вилучено: Гладкоствольну рушницю «Benelli» № НОМЕР_1 , Нарізну рушницю «Antonio Zoli» № НОМЕР_2 , Нарізну рушницю «Mauser M18» № НОМЕР_3 , Нарізну рушницю «Haenel» № НОМЕР_4 , Мобільний телефон «Nokia».

В подальшому із метою збереження речових доказів, ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 листопада 2022 року на вилучене майно було накладено арешт.

ОСОБА_7 вказує, що на вилучені рушниці він має відповідні дозволи, а мобільний телефон був придбаний та зберігався у його будинку. Крім того, зазначає, що вилучене майно не було предметом злочину, а його повернення, жодним чином не зашкодить кримінальному провадженню. Подальший арешт позбавляє його можливості володіти своїми речами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник клопотання підтримали та просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував.

Розглянувши клопотання про скасування арешту, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані докази, оглянувши матеріали судового провадження, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 листопада 2022 року серед іншого було накладено арешт на: Гладкоствольну рушницю «Benelli» № НОМЕР_1 , Нарізну рушницю «Antonio Zoli» № НОМЕР_2 , Нарізну рушницю «Mauser M18» № НОМЕР_3 , Нарізну рушницю «Haenel» № НОМЕР_4 , Мобільний телефон «Nokia», які були вилучені в ході проведення обшуку в господарстві, що розташоване по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п.54-58).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, з ухвали слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 листопада 2022 року вбачається, що слідчий суддя дійшов висновку, що вказані докази, а саме: Гладкоствольна рушниця «Benelli» № НОМЕР_1 , Нарізна рушниця «Antonio Zoli» № НОМЕР_2 , Нарізна рушниця «Mauser M18» № НОМЕР_3 , Нарізна рушниця «Haenel» № НОМЕР_4 та Мобільний телефон «Nokia», відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, а арешт на вказане майно накладено з метою збереження речових доказів. Також із тексту вказаної ухвали встановлено, що постановою заступника начальника СВ ВП Сарненського РВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_18 від 31 жовтня 2022 року вище перелічене приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000204 в якості речових доказів та передано на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 3. 4 ст. 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

При дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, судом не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що наразі судове провадження у даному кримінальному провадженні триває, а позиція обвинувачених та потерпілих, стосовно кримінального правопорушення судом не з`ясована. Крім того, не допитано обвинувачених, потерпілих та свідків і не досліджено докази. Доводи клопотання не містять належного обґрунтування, а в судовому засіданні таких не встановлено, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, який був застосований з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна застосовано відповідно до вимог КПК України, суд доходить висновку, що на даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна, а тому правові підстави для скасування арешту майна відсутні, оскільки доцільність арешту майна станом на цей час зберігається, а тому у задоволенні клопотання про скасування арешту необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування арешту на майно - відмовити.

Повний текст ухвали проголошено 27 лютого 2023 року о 17-00 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1 .