КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 03 листопада 2022 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , та прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , кожного окремо, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2022 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бровари Київської області, громадянин України, працює на посаді начальника Броварської районної військової адміністрації, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням отримання медичної допомоги, у період часу з 23.00 години до 06.00 години наступної доби, строком до 07 листопада 2022 року, та покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , та прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2022 року та постановити нову ухвалу. При цьому, захисник просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а прокурор постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Від захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , та прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 надійшли доповнення до раніше поданих апеляційних скарг.
Автори апеляційних скарг вважають вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою, з огляду на наступне.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що органом досудового розслідування грубо порушено вимоги ст. 207, ст. 208 КПК України, що призвело до незаконного позбавлення волі підозрюваного, порушення його конституційних прав. У протоколі затримання не конкретизовано, що розуміється під формулюваннями «безпосередньо після вчинення злочину» та «особа щойно вчинила злочин».

Зауважує, що відсутні матеріали, які б свідчили про протиправні дії підозрюваного, та немає доказів щодо вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, у підозрі не конкретизовано момент вчинення злочину, не відображено об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, прокурор обмежився лише формулюванням обставин, за яких нібито він був вчинений. На переконання захисника, заява та допити ОСОБА_10 не можуть бути доказами винуватості підозрюваного, як і всі інші матеріали, долучені до клопотання в копіях, не завірених належним чином. При цьому, до клопотання не долучено протокол огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів, складений старшим оперуповноваженим в ОВС ДСР НП України ОСОБА_11 , на який посилався прокурор, а також відсутні будь-які документи, які підтверджують повноваження оперативного працівника для проведення вказаної дії.
Крім цього, наголошує, що досудове розслідування кримінальних правопорушень, визначених ст. 368 КК України, проводиться або слідчими ДБР, або НАБУ, однак у цьому випадку воно фактично проводиться прокурором.
Захисник вважає, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявлених у клопотанні ризиків. Посилання прокурора на відповідні ризики є, на думку захисника, нічим іншим, як його припущеннями, базуються виключно на надуманих та безпідставних його доводах.

Вказує, що покладення на підозрюваного обов`язку, що передбачає не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду призвело до негативних наслідків та до створення з боку Київської міської прокуратури штучних перепон у виконанні підозрюваного своїх службових обов`язків. Зауважує, що підозрюваний проживає в місті Києві, а працює в місті Бровари, і відповідно кожного дня повинен просити у прокурора дозвіл на виїзд з населеного пункту, де проживає.
Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у повній мірі виконало би функцію саме запобіжного, а не обмежувального заходу відносно підозрюваного.
Захисник ОСОБА_8 у доповненнях до апеляційної скарги, окрім вище наведеного, зазначає, що посада начальника Броварської районної військової адміністрації Київської області не віднесена до посад, досудове розслідування щодо осіб, які їх займають, здійснюється слідчими органів ДБР, а тому досудове розслідування здійснюється не уповноваженими на те особами. Вважає, що всі докази, зібрані у кримінальному провадженні, є недопустимими.
Зазначає, що у кримінальному провадженні відсутні будь-які свідки, відповідно впливати на них підозрюваний не може.
На думку захисника ОСОБА_8 , слідчим суддею не враховано міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця роботи та бездоганну репутацію останнього.
Прокурор вважає, що рішення суду, окрім висновків в частині наявності обґрунтованої підозри, є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Вказує, що у клопотанні про обрання запобіжного заходу і прокурором в судовому засіданні зазначено ризики, передбачені кримінальним процесуальним кодексом, які об`єктивно існують та через існування яких підозрюваний може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та перешкоджати здійсненню досудового розслідування іншим чином.
Зазначає, що 12 вересня 2022 року ОСОБА_6 , отримав від прокурора дозвіл на виїзд до міста Бровари Київської області для участі у похоронах трьох бійців ЗСУ, однак, як встановлено, підозрюваний у цей день перебував на сесії Броварської міської ради, де виступав з промовою щодо обставин його затримання та надавав коментарі щодо проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, що свідчить про можливість впливу на співробітників Броварської районної військової адміністрації та про реальні наміри і спроби здійснювати такий вплив.
Крім цього, прокурор зауважує, що слідчим суддею в ухвалі підтверджується наявність ризиків, визначених у клопотанні, однак, не наведено жодного мотивування того, що запобігти їх настанню можливо, застосувавши більш м`який запобіжний захід. В ході досудового розслідування не встановлено відомості про те, що підозрюваний не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору та не встановлено обставин, які б виправдовували його і вказували б на зменшення обумовлених ризиків.
Вважає, що більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали доводи, викладені в своїй апеляційній скарзі та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, яка підтримала свою апеляційну скаргу, просила її задовольнити та залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг з доповненнями до них, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Третім слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 11 серпня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000427, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
09 вересня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

10 вересня 2022 року заступник начальника третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2022 року у задоволенні клопотання прокурора відмовлено, відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, ймовірність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть їм запобігти.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Так, оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, всупереч доводам захисника, слідчий суддя, як уважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні згаданого кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів у даному кримінальному провадженні, підлягають оцінці судом при розгляді справи по суті.

Також, з матеріалів судового провадження вбачається, що органами досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які оцінені слідчим суддею в межах КПК України, наданих на даній стадії кримінального провадження, що дає законні підстави для обмеження свободи підозрюваного.

Посилання захисника на дані про особу підозрюваного, були відомі слідчому судді, враховані ним при прийнятті оскаржуваного рішення, та не спростовують висновок слідчого судді, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів уважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що слідчим і прокурором не доведено недостатність застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановлених ризиків, а тому з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, застосував відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, що буде цілком достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків та запобігання встановленим ризикам. Не спростовують такий висновок слідчого судді доводи викладені в апеляційних скаргах.

За таких обставин, враховуючи усі обставини провадження у їх сукупності, підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а також застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи наведене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисник та прокурор просять скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з матеріалів судового провадження не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу в їх сукупності, застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 403, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби строком до 07 листопада 2022 року, залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , та прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , кожного окремо без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/24188/22-к Справа №11-сс/824/3736/2022 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1