У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з

ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор»)

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6

на ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 30 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 263 ч, ч.1 ст. 436-2 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.01.2023 включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.

Обвинувачений зазначає про наявність на утриманні малолітньої дитини, а також рід інших пом`якшуючих обставин, зокрема погіршення стану здоров`я.

Також, апелянт наголошує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України значно зменшились.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 146, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 436-2 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 днів.

За висновком суду, ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості обвинуваченим переховуватися від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень продовжують існувати і на даний час запобігти цим ризикам можливо лише шляхом продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ефективний розгляд кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та просили її задовольнити.

Прокурор просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ці вимоги закону дотримані при розгляді клопотання.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст. 146 , ч.1 ст. 263 ч, ч.1 ст.436-2 КК України, тобто особливо тяжких та нетяжких злочинів.

Суд першої інстанції, врахувавши дані щодо особи обвинуваченого, та ступінь тяжкість кримінальних правопорушень, в якому обвинувачується останній, обставини його вчинення, дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення).

Апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Наявність інших пом`якшуючих обставин, як зазначив апелянт в апеляційній скарзі не є підставами для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Судом апеляційної інстанції перевірені доводи обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу його стану здоров`я, оскільки під час апеляційного розгляду обвинувачений стверджував, що за станом здоров`я не може перебувати в умовах СІЗО.

Відповідно з довідкою медичної частини, обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я не потребує екстреної медичної допомоги, при потребі він отримує належне амбулаторне лікування та забезпечений необхідними ліками. В межах СІЗО утримуватись може. Тому, доводи в цій частині також не заслуговують на увагу.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407,422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8