Справа № 455/1740/22
Провадження № 1-кп/455/53/2023
ВИРОК

Іменем України

06 лютого 2023 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000535 від 22.10.2022 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , пенсіонерки, з професійно-технічною освітою, судимості не має,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю: сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту - обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, який оголошений згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, продовжений згідно Указу Президента №341/2022 від 17.05.2022 року, та продовжений згідно Указу Президента України №573/2022 від 12.08.2022 року, свідомо ігноруючи особливий стан в Україні, 19.10.2022 року перебуваючи в АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, із приміщення кухні житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає її родичка ОСОБА_5 , таємно викрала грошові кошти в сумі 2950,00 гривень, котрі належали останній, чим спричинила їй матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Допитана ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, визнала повністю, надала пояснення, аналогічні, викладеним обставинам в обвинувальному акті, та пояснила, що повністю погоджується із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, оголошеному прокурором з обвинувального акту. Додатково пояснила, що 19.10.2022 року вона зайшла до ОСОБА_5 , яка є її троюрідною сестрою. Разом вони випивали алкоголь. На столі і під столом в ОСОБА_5 були гроші пенсія. Коли її сестра пішла спати, вона вирішила взяти собі ті гроші, поклавши їх собі в кишеню. Там було 2950,00 гривень. ОСОБА_5 вона повернула 500,00 гривень. У вчиненому щиро розкаюється.

Обвинувачена ОСОБА_3 винність свою в пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, просила суд визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 27.12.2022 року подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, обвинувачену ОСОБА_3 суворо не карати. Також просить визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. Наслідки прийняття фактичних обставин справи їй роз`яснено.

З врахуванням наведених показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченою, та відсутності заперечень учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин події кримінального правопорушення (часу, місця, способу), вчиненого обвинуваченою, винуватості в цьому обвинуваченої, форми вини, мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення, обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченої, оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинувачену, як особу та стосуються речових доказів по справі, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає. При цьому судом роз`яснено, що у такому разі учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і вважає, що її дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану. Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь - яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, вказаний злочин є тяжким, особу винної, яка з місця проживання характеризується посередньо, на обліку в психіатричному чи наркологічному кабінетах не перебуває.

Обставинами, які пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Аналізуючи вимоги ст.ст.50, 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує чи відповідатиме покарання за своїм розміром та ступеню тяжкості вчинених злочинів, а також особу винного.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, тобто при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, визначенні «інших обставин справи», індивідуалізацію покарання - конкретизацію виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС від 13.10.2020 року по справі № 645/10158/14-к.

А тому, при таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченої слід обрати міру покарання, передбачену санкцією ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень для реалізації принципу законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.

Речові докази відсутні.

Витрат на залучення експерта немає. Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід до обвинуваченої не обирався.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо вона протягом призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1