Номер провадження: 11-кп/813/964/23
Справа № 947/7312/22, 1-кп/947/481/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

24.02.2023 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , під час перевірки на відповідність вимогам ст.396 КПК України апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

установив

До Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України.

Перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 , суддя-доповідач дійшов до наступного.

Як вбачається із документу, що надійшов до апеляційного суду, обвинуваченим була подана апеляційна скарга.

В свою чергу, в заяві обвинуваченого не зазначено номеру судової справи.

Як встановлено суддею-доповідачем, відповідно до даних ЄДРСР в провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 003475 від 16.08.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчинені кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.187 КК України. Рішення по суті розгляду обвинувального акту не приймалось, а тому вважаю, що обвинувачним оскаржується ухвала суду першої інстанції про продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали постановлені, під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 393 КПК України обвинувачений має право на апеляційне оскарження ухвали.

Вичерпний перелік вимог, яким повинна відповідати апеляційна скарга, встановлений ст. 396 КПК України. Зокрема, згідно з п. п. 3, 4, 5 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі поряд з іншим зазначаються: судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення , клопотання про дослідження доказів, а також перелік матеріалів, які додаються.

Однак, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_3 не вказує ані судового рішення, що оскаржується, ані вимог та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

На підставі наведеного, дослідивши зміст апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 , суддя-доповідач позбавлений об`єктивної можливості розглянути вказану апеляційну скаргу, оскільки до апеляційного суду обвинуваченим подана апеляційна скарга, в якій відсутні обґрунтування щодо незаконності судового рішення, з яким обвинувачений не згоден.

Вказані недоліки унеможливлюють судовий розгляд і є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, а тому, суддя-доповідач мав би залишити заяву (апеляційну скаргу) без руху, з наданням достатнього строку для усунення зазначених недоліків.

Разом з тим, нормами КПК України не передбачає можливості залишення без руху апеляційних скарг на ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, на це вказують, зокрема, й обмежені строки розгляду таких скарг на вказані рішення (ч. 3 ст. 422-1 КПК України).

За таких обставин, враховуючи те, що заява обвинуваченого ОСОБА_3 , не відповідає вимогам ст. 396 КПК України, а нормами чинного КПК України не передбачено можливості залишення такої скарги без руху, апеляційний суд вважає, що в даному випадку заяву (апеляційну скаргу) слід повернути особі, яка її подала.

Разом з цим, згідно із ч.7 ст.399 КПК України суддя-доповідач роз`ясняє обвинуваченому про те, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст.ст. 396, 399 КПК України, -

постановив

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 - повернути апелянту.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма додатками до неї невідкладно надіслати апелянту.

Роз`яснити апелянту, що, відповідно до ч.7 ст.399 КПК України, повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на апеляційне оскарження.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2