Справа № 308/5582/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Ужгорода кримінальне провадження №0000584 від 21.02.2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, Закарпатської області, громадянина України, українця, працюючого неофіційно на будівництві, проживає в цивільному шлюбі, має на утримання двох неповнолітніх дітей, з не повною середньою освітою (9 класів), зареєстрованого та такого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2010 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки і один місяць; вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.01.2011 року за ч. 2 ст. 289, 69, ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки і два місяці; вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2022 року у справі за 289-2, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із звільненням від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, строком на 2 роки; вироком Ужгородського міськрайонного суду від 25.05.2022 року за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна з випробуванням на строк 3 роки, у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,-

встановив:

21.01.2019 о 16 годині 23 хвилин, ОСОБА_4 знаходився на території автомобільної парковки ТЦ «Дастор», що розташована по вул. Собранецька, 89 в м. Ужгород, Закарпатської області, де в нього виник злочинний умисел направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, зухвало на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли із раніше не знайомим, ОСОБА_5 , порушуючи громадський порядок намагався останньому ударами ногою нанести тілесні ушкодження. Крім того наніс декілька ударів ногою по автомобілю «Шкода Октавія» А5» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на суму 12107 грн. 44 коп.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

По справі потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди на суму 12107,44 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що у січні 2019 року, знаходячись біля супермаркету «Дастор» наніс декілька ударів ногою по автомобілю «Шкода Октавія», так як водій цього автомобіля підрізав автомобіль, на якому він рухався в якості пасажира. В скоєному злочині розкаюється, засуджує свою злочинну поведінку. Цивільний позов визнав в повному обсязі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України за ч. 1 ст. 296 КК є кримінальним проступком, вчинений умисно, та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, на обліку в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, працює не офіційно, має цивільну дружину та на утриманні двох неповнолітніх дітей, та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , всі пом`якшуючі обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій ч. 1 ст. 296 КК України, та враховуючи, що злочин був вичненйиним 21.01.2019 року до постановлення вироку Ужгородським міськрайонним судом 25.05.2022 року тому слід застосувати ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього, в порядку виключення, положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати покласти на обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки, що відповідно до п. п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 1 (одному) року позбавлення волі;

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2022 року за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової авто товарознавчої експертизи№13/33 від 11.05.2019 року у сумі 1001,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 12107 (дванадцять тисяч сто сім) гривень 44 копійки.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7 ОСОБА_8