ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2022 року

ВСТАНОВИЛА

Оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволенні подання начальника Черкаського районного відділу №3 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області (далі - Черкаський РВ №3) ОСОБА_9 від 21 грудня 2021 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування судом покарання засудженого ОСОБА_7 , призначеного вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2013 року.

Подання обґрунтовує тим, що за час перебування на обліку Черкаського РВ №3 з 24 березня 2014 року засуджений ОСОБА_7 порушує вимоги кримінально-виконавчого законодавства України. Вказує, що вирок суду першої інстанції щодо засудженого ОСОБА_7 було отримано та прийнято до виконання 24 березня 2014 року. Того ж дня було направлено виклик засудженому ОСОБА_7 за адресою зазначеною у вироку суду: АДРЕСА_1 , про необхідність явки до Черкаського РВ №3 для ознайомлення з правилами відбування покарання з випробуванням та постановки на облік. За даним викликом засуджений ОСОБА_7 не з`явився. У подальшому за неодноразовими викликами від 08 квітня 2014 року та 10 квітня 2014 року засуджений ОСОБА_7 також не з`явився. З метою встановлення можливого місця проживання було розпочато першочергові розшукові заходи. Відповідно до довідки голови кварткому №11 від 24 квітня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , власником є ОСОБА_7 , який тривалий час там не проживає, газ та електропостачання відключено за борги, будинок для проживання не придатний, місце проживання невідомо. Під час проведення першочергових розшукових заходів встановити місце перебування засудженого не надалось можливим.

Постановою Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області від 16 травня 2014 року засудженого ОСОБА_7 оголошено в державний розшук - розшукова справа №115014011. 08 жовтня 2021 року був затриманий працівниками відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області. У період з 16 травня 2014 року по 08 жовтня 2021 року перебував у державному розшуку, що є свідченням ухилення від відбування покарання з випробуванням. 06 травня 2014 року направлялося подання та матеріали до Смілянського міськрайонного суду стосовно засудженого ОСОБА_7 для прийняття рішення у відповідності до вимог ч.2 ст.78 КК України. Постановою Смілянського міськрайонного суду від 22 травня 2014 року у задоволенні подання було відмовлено.

11 жовтня 2021 року засуджений ОСОБА_7 з`явився до службового приміщенні Черкаського РВ №3 та в своєму поясненні повідомив, що після вироку Соснівського районного суду від 28 жовтня 2013 року проживав у м. Черкаси, а потім їздив по різним містам України, де займався тимчасовими підробітками по будівництву, проживав за місцями тимчасових робіт. Підтверджуючих документів, які б свідчили про поважність причин невиконання рішення суду або про проходження тривалого лікування не надав.

12 листопада 2021 року Черкаський РВ №3 скерував матеріали стосовно ОСОБА_7 до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ч.2 ст.78 КК України. Ухвалою цього суду від 07 грудня 2021 року в задоволенні подання було відмовлено, оскільки засуджений в судове засіданні не з`явився, а вирішити питання про скасування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 у місця позбавлення волі за його відсутності неможливо.

У зв`язку з чим начальник Черкаського РВ №3 звернувся до суду з даним поданням.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні цього подання послався на п.4.10 Розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України 19 грудня 2003 року №270/1560 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09 січня 2004 року за №16/8615 (чинної станом на день отримання органом з питань пробації вказаного вироку) (далі - Інструкція).

Суд першої інстанції встановив, що засуджений ОСОБА_7 до Черкаського РВ №3 не викликався, на його адресу, яка зазначена у вироку суду, відповідний виклик не направлявся.

Суд прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що засудженого ОСОБА_7 належним чином було повідомлено про місцезнаходження органу з питань пробації, до якого його зобов`язано після вступу вироку в законну силу з`явитися, а відтак і повідомити про місце свого проживання.

Окрім того, суд з посиланням на п.5.1 Розділу IV Інструкції приводить доводи щодо безпідставності внесення 31 березня 2014 року начальник Черкаського РВ №3 до відділу поліції приводу засудженого.

Також суд звернув увагу, що працівниками органу з питань пробації особистий вихід до місця проживання засудженого ОСОБА_7 за адресою, яка зазначена у вироці суду, не здійснювалося, натомість з 10 квітня 2014 року органом з питань пробації виконано дії, передбачені п.6.1, п.6.2 та п.6.3 Розділу IV Інструкції з приводу проводення початкових розшукових дій.

Далі суд першої інстанції приводить зауваження щодо змісту подання від 06 травня 2014 року начальника Черкаського РВ №3 щодо передачі матеріалів для проведення подальших розшукових заходів до відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області на засудженого ОСОБА_7 та порядку здійснення цього розшуку.

Також, 06 травня 2014 року начальник Черкаського РВ №3 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з поданням про скасування покарання з випробуванням і направлення в місця позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою цього суду від 22 травня 2014 року, яка набрала законної сили 30 травня 2014 року, у справі №703/2297/14-к у задоволенні вищевказаного подання було відмовлено.

Крім того, як вбачається з матеріалів особової справи №38/2014, орган з питань пробації 13 жовтня 2021 року звернувся до міськрайонного суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання.

У вказаному поданні органом з питань пробації зазначені підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання, які є аналогічним підставам, що зазначені у даному поданні.

Ухвалою суду першої інстанції від 07 грудня 2021 року, яка набрала законної сили 15 грудня 2021 року, постановлено у задоволенні вищевказаного подання відмовити.

З огляду на ч. 6 ст.166 КВК України, суд першої інстанції відзначив, що жодного процесуального документу, у тому числі письмового попередження засудженого ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, не складалося, внаслідок чого підстави для повторного звернення органу з питань пробації з даним поданням відсутні.

З цього приводу суд першої інстанції вказав на принцип юридичної визначеності, з огляду на наявність рішення суду, що набрало законної сили, про відмову в скасуванні іспитового строку. Водночас уповноважений орган з питань пробації, не змінюючи підстави подання, у задоволенні якого відмовлено, не склавши жодного процесуального документу після отримання вказаної ухвали, повторно звернувся до суду з тотожним поданням, тим самим маючи за мету домогтися повторного розгляду подання, у задоволенні якого вже було відмовлено та винесення нового рішення у справі, що є грубим порушенням принципом res judicate.

Ще суд визначив, що засуджений ОСОБА_7 після його затримання 08 жовтня 2021 року, у зв`язку з його розшуком, та повідомлення йому підстав такого розшуку, самостійно 11 жовтня 2021 року прибув до Черкаського РВ №3, що у свою чергу свідчить про відсутність у засудженого ОСОБА_7 мети, направленої на ухилення від відбування призначеного вироком суду покарання з випробуванням.

Сам по собі факт перебування засудженого ОСОБА_7 у розшуку, з урахуванням вищевказаних встановлених судом обставин, не є безумовною та достатньою підставою для визнання дій (бездіяльності) засудженого ОСОБА_7 ухиленням від відбування покарання з випробуванням.

Суд привів доводи щодо спливу строку, визначеного п. 3 ч. 1 ст.80 КК України, виконання вироку.

Крім того, суд звернув увагу на ч. 1 ст.476 КПК України щодо можливості прокурора, у разі невиконання угоди про визнання винуватості звернутися до суду, який в затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Суд визначив, що під час судового розгляду даного подання не встановлено ухилення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком суду, внаслідок чого направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання суперечитиме вимогам чинного законодавства України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вищевказану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника Черкаського РВ № 3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбуття призначеного судом покарання у відношенні до засудженого ОСОБА_7 .

Вважає, що дана ухвала підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Приводить доводи щодо обізнаності ОСОБА_7 з порядком відбування вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2013 року, зокрема щодо необхідності його явки до органу пробації.

Не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відсутні підстави для передачі працівникам поліції подання про розшук засудженого.

Стверджує, що працівниками органу пробації, окрім направлення викликів вживалися інші можливі заходи, спрямовані на з`ясування місцеперебування засудженого, як то опитування родичів та знайомих (про що наявні відповідні пояснення), скерування запитів у державні органи та установи (Черкаський СІЗО, ізолятор тимчасового тримання, орган реєстрації актів цивільного стану, медичні заклади, голові квартального комітету та ін.).

При цьому, як встановлено у судовому засіданні, протягом часу перебування у розшуку, ОСОБА_7 проживав у різних місцях, інколи навіть у недобудовах за місцем проведення тимчасових робіт, офіційно працевлаштований не був. Жодні підтвердження про наявність можливих хвороб, які б заважали засудженому добросовісно виконати покладені судом обов`язки, відсутні.

Спростовує висновок суду щодо закінчення строку давності виконання вироку суду, визначеного ч. 3 ст. 80 КК України, станом на день розгляду подання, адже перебіг давності з моменту оголошення у розшук ОСОБА_7 зупинився та до цих пір ще не сплив.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на вимоги ст. 476 КПК України щодо спеціального порядку вирішення питань при невиконанні умов угоди про визнання винуватості.

Стверджує про необґрунтоване застосування судом першої принципу «res judicate», з огляду на існуванні ухвали Смілянського міськрайонного суду від 07 грудня 2021 року, якою відмовлено у скасуванні іспитового строку ОСОБА_7 . Звертає увагу, що підставою для відмови в задоволенні подання органу пробації стала відсутність засудженого в залі судового засідання. З урахуванням цього, питання скасування іспитового строку засудженому за вищевказаних обставин станом на момент винесення оскаржуваного рішення залишалось не вирішеним по суті.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, який підтримав її вимоги, посилаючись на доводи, що в ній викладені;

- засуджений, який заперечував проти її задоволення, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора та засудженого, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Частині 1 та 2 статті 78 КК України визначають, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Стаття 166 КВК України визначає порядок внесення подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання до суду.

Зокрема передбачено, що таке подання вноситься після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частина 6 цієї статті визначає, що у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані ці вимоги закону, оскільки було наведено належні мотиви, за яких було відмовлено у задоволенні відповідного подання уповноваженого органу з питань пробації.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні відповідного подання уповноваженого органу з питань пробації, обґрунтовано послався на встановлені обставини щодо неодноразового внесення такого подання щодо засудженого ОСОБА_7

06 травня 2014 року начальник Черкаського РВ №3 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з поданням про скасування покарання з випробуванням і направлення в місця позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2014 року, яка набрала законної сили 30 травня 2014 року, у задоволенні вищевказаного подання було відмовлено.

Слід відзначити, що іспитовий строк, визначений вироком від 23 жовтня 2013 року закінчився 28 листопада 2016 року.

Утім, уповноважений орган з питань пробації 13 жовтня 2021 року, цебто після того як нагляду за засудженим припинився, повторно звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання.

У вказаному поданні уповноваженим органом з питань пробації зазначені підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання, які є аналогічним підставам, що зазначені у даному поданні.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 грудня 2021 року, яка набрала законної сили 15 грудня 2021 року, вирішено у задоволенні вищевказаного подання відмовити.

З огляду на ч. 6 ст.166 КВК України, суд першої інстанції мотивовано відзначив, що письмового попередження засудженому ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, не складалося, внаслідок чого підстави для повторного звернення органу з питань пробації з даним поданням відсутні.

При цьому, виконання вказаних вимог ч. 6 ст.166 КВК України не пов`язується з мотивами, за якими суд відмовив у задоволенні відповідного подання.

З цього приводу суд першої інстанції вказав на принцип юридичної визначеності, з огляду на наявність рішення суду, що набрало законної сили, про відмову в скасуванні іспитового строку. Водночас уповноважений орган пробації, не змінюючи підстави подання, у задоволенні якого відмовлено, не склавши жодного процесуального документу після отримання вказаної ухвали, повторно звернувся до суду з ідентичним поданням, тим самим маючи за мету домогтися повторного розгляду подання у задоволенні якого вже було відмовлено та винесення нового рішення у справі, що є грубим порушенням принципом res judicate.

Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, адже уповноваженим органом з питань пробації не дотримано процедури, визначеної ст.166 КВК України, щодо внесення до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Інші доводи апелянта не спростовують наведені висновки, внаслідок чого апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2022 року без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3