ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 628/4696/21 Номер провадження 11-кп/814/691/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000997 за апеляційною скаргою прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гвіздів Корецького району Рівненської області, мешканець АДРЕСА_1 , підпорядкованого Куп`янській міській раді Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.5 ст.27 та ч.1 ст.358 КК України на 2 роки обмеження волі;

- за ч.4 ст.358 КК України на 1 рік обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно засуджений на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 1029,72 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

23 серпня 2021 року ОСОБА_8 , скористувавшись соціальною мережею «Facebook», знайшов оголошення про виготовлення водійських посвідчень, після чого по телефону (абонентський номер НОМЕР_1 ) зв`язався з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою узгодив виготовлення водійського посвідчення на своє ім`я без проходження установленого законом порядку отримання посвідчення водія та надіслав цій особі за допомогою месенджера «Viber» власну фотографію, копії паспорту громадянина України і довідки про реєстрацію місця проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, а також зразок власного підпису, сплативши передплату у розмірі 2500 грн.

Після чого невстановлена досудовим розслідуванням особа, використовуючи надіслані ОСОБА_8 дані, внесла неправдиві відомості до посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 від 01 вересня 2021 року, тим самим підробивши його, яке останній з метою подальшого використання для забезпечення можливості керувати транспортним засобом 14 вересня 2021 року отримаву відділенні №1 ТОВ «Нова Пошта», розташованого за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, смт. Ківшарівка, 35В, зробивши готівковий переказ у розмірі 6500 грн.

31 жовтня 2021 року о 23 годині ОСОБА_8 під час керування автомобілем ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_3 , в смт. Ківшарівка Харківської області, будучи зупиненим поліцейськими, пред`явив їм завідомо підроблений офіційний документ, а саме водійське посвідчення на право керування транспортними засобами категорії В на ім`я ОСОБА_8 номер НОМЕР_2 від 01 вересня 2021 року.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку, передбаченому ч.2 ст.381 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому зазначає, що при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.358 КК України суд, з огляду на визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення і відсутність майнової шкоди, повинен був застосувати приписи ст.69-1 КК України.

За таких обставин вважає за необхідне засудити ОСОБА_8 за ч.5 ст.27 та ч.1 ст.358 КК України на 1 рік обмеження волі, за ч.4 ст.358 КК України на 1 рік обмеження волі та на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно визначити 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.5 ст.27 та ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Призначене судом покарання за ч.4 ст.358 КК України відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу винного та обставинам, що пом`якшують покарання, узгоджується з приписами ст.50, ст.65, ст.69-1 КК України та є справедливим.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання за ч.5 ст.27 та ч.1 ст.358 КК України є слушними.

Статтею 409 КПК України визначено, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, відповідно до п.1 ч.1 ст.413 КПК України, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з вимогами ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкцією ч.1 ст.358 КК України передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до 2 років.

З матеріалів провадження вбачається та ніким не оспорюється, що ОСОБА_8 визнав вину, у зв`язку з чим розгляд кримінального провадження було проведено в порядку, передбаченому ч.2 ст.381 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Тому суд, з урахуванням приписів ст.69-1 КК України, призначаючи ОСОБА_8 за ч.1 ст.358 цього Кодексу покарання у виді обмеження волі повинен був визначити його в розмірі, який не перевищує двох третин максимального розміру (2 роки обмеження волі), передбаченого санкцією цього кримінального проступку.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 358 КК України, з урахуванням вимог ст.69-1 цього Кодексу, до 1 року 3 місяців обмеження волі.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, місцевий суд дотримався роз`яснень, викладених у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують покарання, також кількість кримінальних правопорушень, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, відсутність тяжких наслідків та обґрунтовано застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Апеляційна скарга прокурора не містить жодних доводів щодо неправильного застосування в даному випадку вимог ч.1 ст.70 КК України, а тому відсутні підстави для повного складання призначених покарань, про що прохає прокурор.

Висновки суду про необхідність звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в апеляційній скарзі не оспорюються.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.5 ст.27 та ч.1 ст.358 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст.358 КК України до покарання, обраного судом, тобто на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно засудити ОСОБА_8 на 1 рік 3 місяці обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу, визначених судом першої інстанції.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4