ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2614/22 Справа № 205/3163/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суд м. Дніпропетровська від 01 липня 2022 року, якою в задоволенні клопотання захисника в інтересах
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено,
за участі:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Мотивуючи прийняте рішення, суд послався на те, що засуджений раніше був судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, і маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий тяжкий злочин, характеризується негативно, працевлаштований, має 2 заохочення та 22 стягнення, та дійшов висновку, що ОСОБА_6 хоча й відбув необхідні 2/3 частини покарання, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, тому відмовив у задоволенні клопотання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , посилається на незаконність оскаржуваного рішення, просить ухвалу скасувати, й постановити нову, якою звільнити ОСОБА_6 умовно - достроково від подальшого відбування покарання.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, й не надав належної оцінки тому, що засуджений працевлаштований днювальним МСЧ, виконує вимоги відбування покарання та роботу із самообслуговування, до виконання робити з благоустрою установи ставиться з ініціативою, а також проявляє тактовність з працівниками установи і не конфліктує з іншими засудженими. Окрім цього, апелянт вказує, що засуджений залучений до програми диференційованого виховного впливу, приймає участь у роботі самодіяльної організації засуджених. Захисник звертає увагу, що всі стягнення засудженого були отримані в інших установах, де до його особи було упереджене ставлення, а на теперішній час всі його стягнення погашені в законному порядку. Також, сторона захисту наголошує, що останнє стягнення до засудженого застосовувалось 05.08.2021, та після цього ОСОБА_6 , не отримував жодних стягнень, а тільки заохочення, що свідчить про його виправлення.
Захисник також зазначає, що останній злочин, який вчинив засуджений є необережним, а тому висновки суду про те, що ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив, та вчинив новий тяжкий злочин в період іспитового строку є безпідставними, оскільки під час судового розгляду кримінального провадження він визнав свою вину та розкаявся у скоєному. До того ж, судом було безпідставно встановлено, що засуджений характеризується негативно, оскільки характеристика та матеріали особової справи не містять таких відомостей. Також, вказує, що судом не було враховано, що засуджений на момент розгляду клопотання вже відбув 2/3 призначеного покарання й те, що він має мати пенсійного віку, яка потребує постійного нагляду, одружений і має намір вступити до лав ЗСУ. З огляду на викладені обставини, на переконання апелянта, на теперішній час цілі покарання досягнуті, тому до ОСОБА_6 може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника про безпідставну відмову у застосуванні щодо ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання захисника в інтересах ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.11.2016, яким його засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення з 18.08.2016 по 09.11.2016 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання - 18.08.2016, кінець строку - 17.04.2024.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання, суд першої інстанції враховав особу засудженого ОСОБА_6 , який характеризується негативно, працевлаштований, має 2 заохочення, та 22 стягнення, які погашені в установленому законом порядку.
Разом з цим, суд взяв до уваги й те, що ОСОБА_6 раніше був судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий тяжкий злочин.
Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчинененого ним злочину, поведінку протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання, є недоцільним.
Що стосується вирішення питання обґрунтованості вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що засуджений ОСОБА_6 хоча і працевлаштований, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, однак за весь час відбування покарання, має лише 3 заохочення, та має 22 стягнення, що в сукупності вказує на недоведення ним свого виправлення у повному обсязі.
Також, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але знову вчинив новий злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку та небажання ставати на шлях виправлення, у зв`язку з чим таке звільнення засудженого від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, не буде ефективним та є передчасним.
Доводи захисника про ненадання судом належної оцінки особі ОСОБА_6 та те, що він одружений, має мати, яка потребує піклування, є неспроможними, оскільки суд першої інстанції оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що наявність лише факту відбуття 2/3 частини призначеного покарання, з урахуванням інших, встановлених судом обставин, на виправлення ОСОБА_6 не вказують.
При цьому, колегія суддів зауважує, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно встановлено, що засуджений характеризується негативно, є необґрунтованими та спростовуються наявними доказами у провадженні.
Отже, надаючи оцінку наведеним обставинам в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування щодо засудженого положень ст. 81 КК України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, за доводами апеляційної скарги, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4