ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/161/22 Справа № 697/216/21 Категорія: ч.1 ст.249 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8

за участі:

прокурора ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Канівського міськрайонного суду від 15 грудня 2021 року, яким

ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліпляве, Канівського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Канів, Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , непрацюючого, раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.03.2020 на три месинові сітки та рибу виду «Лящ» в кількості 189 шт., «Карась» в кількості 2 шт., «Судак» в кількості 7 шт., «Окунь» в кількості 1 шт., «Товстолоб» в кількості 1 шт., «Плітка» в кількості 5 шт., які вилучені в ході огляду місця події 26.02.2020 в м. Канів Черкаської області, на дамбі Канівської ГЕС поблизу метеостанції скасований.

Витрати на залучення експерта за виконання в ході досудового розслідування судової інженерно-екологічної експертизи № 326/20-23 від 08.04.2020 в розмірі 1 634 грн. компенсовані за рахунок держави.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що він, перебуваючи на посаді інспектора з охорони природно-заповідного фонду відділу служби державної охорони Канівського природного заповідника Навчально-наукового центру «Інститут біології» Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка згідно наказу № 08-1664-04 від 12.10.2015 та будучи працівником правоохоронного органу, відповідно до ст. 61 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та неповнолітньою особою, відомості щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, 25 лютого 2020 року, близько 23 год., в забороненому місці на дамбі Канівської ГЕС, розташованої поблизу метеорологічної станції в акваторії Канівського водосховища р. Дніпро в адміністративних межах м. Канів Черкаської області, за допомогою заборонених знарядь лову трьох рибальських сіток, здійснив незаконний вилов риби «лящ» в кількості 189 шт., «Карась» в кількості 2 шт., «Окунь» в кількості 1 шт., «Судак» в кількості 7 шт., «Товстолоб» в кількості 1 шт., «Плітка» в кількості 5 шт. Внаслідок умисних протиправних дій водним біоресурсам України завдано істотної шкоди в сумі 36431,00 грн.

Також, згідно обвинувального акту ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що він, діючи умисно, за попередньою змовою з працівником правоохоронного органу інспектором з охорони природно-заповідного фонду відділу служби державної охорони Канівського природного заповідника Навчально-наукового центру «Інститут біології» Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка ОСОБА_10 та неповнолітньою особою, відомості щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, 25 лютого 2020 року, близько 23 год., в забороненому місці на дамбі Канівської ГЕС, розташованої поблизу метеорологічної станції в акваторії Канівського водосховища р. Дніпро в адміністративних межах м. Канів, Черкаської області, за допомогою заборонених знарядь лову трьох рибальських сіток, здійснив незаконний вилов риби «Лящ» в кількості 189 шт., «Карась» в кількості 2 шт., «Окунь» в кількості 1 шт., «Судак» в кількості 7 шт., «Товстолоб» в кількості 1 шт., «Плітка» в кількості 5 шт. Внаслідок умисних протиправних дій водним біоресурсам України завдано істотної шкоди в сумі 36431,00 грн.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кваліфіковані за ч. 1 ст. 249 КК України незаконне зайняття рибним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинувачених є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду в своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок районного суду скасувати, ухвали новий вирок, яким визнати винуватими ОСОБА_14 та Радіна у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч1 ст.249 КК України та призначити їм покарання: за ч.1 ст.249 КК України штраф 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Так, ухвалюючи вирок суд помилково прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу про те, що саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 25.02.2020 близько 23 год. в забороненому місці - на дамбі Канівської ГЕС, розташованої поблизу метеорологічної станції в акваторії Канівського водосховища р. Дніпр в адміністративних межах м. Канева Черкаської області займалися рибним добувним промислом.

Однак, із показань свідків - очевидців події, а саме працівників водної поліції ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , екологічного інспектора ОСОБА_17 , які допитані в судовому засіданні, вбачається що останні спостерігали як у нічний час троє осіб на зазначеному вище місці та у відповідний час здійснювали незаконний вилов риби за допомогою сіток та в подальшому під час вказаних неправомірних дій підійшли до рибаків та змогли ідентифікувати двох із них, серед яких був ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , а третя особа відпливла на човні від берега.

Окрім того, допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_18 , який був разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і здійснював незаконний вилов риби разом із ними, чітко та послідовно надав викривальні показання щодо зайняття незаконним виловом риби саме цими особами при інкримінованих обставинах.

При цьому із ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.04.2021 у справі № 697/499/21 вбачається, що ОСОБА_18 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України при тих саме обставинах, які інкриміновано ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Співучасник кримінального правопорушення ОСОБА_18 визнав вину в інкримінованому правопорушенні та зазначив, що вчинив неправомірні дії разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Незважаючи на наявність вказаних прямих доказів винуватості осіб у вчиненні інкримінованого правопорушення, суд в порушення ст.ст. 94, 370, 374 КПК України безпідставно не взяв їх до уваги та не вказав, чому саме відхилив ці докази у відповідній частині та належно не оцінив їх у сукупності із іншими доказами сторони обвинувачення.

Окрім того, суд необгрунтовано повністю відкинув належні, допустимі докази обвинувачення, які прямо вказували на обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме показання свідків-очевидців подій ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , зазначивши, що вказані особи є працівниками правоохоронних органів та є зацікавленими особами.

Однак з цією категоричною позицією суду погодитися також не можливо, оскільки вона є хибною, безпідставною та такою, що прямо суперечить нормами ст. ст. 85, 86, 94 КПК України, адже суд вдався до оцінки доказів, виходячи з професійної належності свідків, що є не припустимим, а не з точки зору належності, допустимості та достатності, як того вимагає закон.

У ході судового розгляду не встановлено жодних підстав зацікавленості цих осіб у кримінальному провадження, вони будь-яких процесуальних (слідчих) дій у рамках кримінального провадження не здійснювали, а в судовому засіданні були допитані з приводу виявлення фактів неправомірних дій з боку ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в рамках досліджуваних обставин, оскільки в силу виконання своїх службових обов`язків такі обставини їм були відомі.

Також безпідставно судом відхилено показання співвиконавця інкримінованого правопорушення ОСОБА_18 про пряму причетність до вчинення проступку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з тих підстав, що ці показання є одиничним і не прикріплені іншими доказами, а тому не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, а наявність судового рішення щодо ОСОБА_18 не має преюдиціального значення.

Слід врахувати, що факт зайняття незаконним виловом риби був виявлений працівниками правоохоронних органів в умовах реального часу, а огляд місця події проводився слідчим зі сплином певного періоду після виклику та приїзду слідчо-оперативної групи. Човен, на якому був ОСОБА_11 , відплив від берега до приїзду слідчого, тому провести огляд такого човнам чи зафіксувати іншим чином перебування такого засобу на місці події не представлялося за можливе. Окрім того, в силу вимог ст. 237 КПК України метою проведення огляду є виявлення та фіксування відомостей про обставини і безпосередньо спостерігається слідчим.

Факт відсутності фіксування човна (іншого предмета) на місці події у відповідному протоколі не може мати категоричного стверджувального значення для прийняття рішення, що його не було, оскільки ця обставина встановлена іншими доказами - показаннями свідків. Тому відповідні висновки суду (а. 11 вироку) є такими, що не узгоджуються із встановленими фактичними обставинами під час судового розгляду, які підтверджуються іншими доказами в х сукупності.

Також суд без будь-яких належних мотивів відкинув як доказ протокол огляду місця події від 26.02.2020, зазначивши, що в ньому зафіксовано «лише» огляд сіток та риби, які знаходилася на території, без зазначення довжин та ширини.

При цьому, як вбачається із протоколу огляду предметів від 27.02.2020 такі рибальські сітки були оглянуті слідчим під час досудового розслідування із зазначеним розмірів. При цьому, допитаний в суді слідчий ОСОБА_19 показав, що частина сіток була запутана між собою, а тому під час їх огляду ним було зафіксовано розміри, які він міг виміряти та були не запутані; в подальшому точні розмірі були вказані спеціалістами під час іхтіологічного дослідження.

Окрім того, суд не маючи жодних правових підстав, визнав недопустимим доказом висновок судової інженерно-екологічно експертизи від 08.04.2020 № 326/20-23 оскільки він не може бути доказом при встановлені істотної шкоди завданої незаконним виловом риби.

Також суд невмотивовано та безпідставно визнав недопустимим доказ - акт перевірки знарядь лову від 23.03.2020. Отримання стороною обвинувачення зазначеного акту перевірки не суперечить встановленим законом способу отримання відомостей в рамках кримінального провадження, а навпаки прямо узгоджується із нормами. Більш того, в ході судового розгляду допитані працівники «Рибоохоронного патруля» підтвердили наявність повноважень для проведення відповідного дослідження щодо знарядь лову, а отже дані особи діяли в межах і спосіб, який регламентує їх діяльність.

Також, не можливо погодитися із доводами суду в частині не поставлення у вину особам порушення відомчих нормативних актів, які регулюють порядок здійснення рибальства, в силу того, що норми ч. 1 ст. 249 КК України є бланкетними та для з`ясування умов незаконного зайняття рибним промислом потрібно звертатися до таких норм.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, доводи обвинувачених та їх захисників, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону місцевим судом не виконані.

Так, суд першої інстанції визнаючи невинуватими та виправдовуючи ОСОБА_14 та ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України виходив з того, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу, що останні в забороненому місці, а саме на дамбі ОСОБА_21 займалися рибним добувним промислом.

Провівши повторне дослідження доказів по вказаному кримінальному провадженню за клопотанням прокурора, оцінивши їх та проаналізувавши з точки зору взаємозв`язку з іншими доказами, колегія суддів приходить до висновку, що вина ОСОБА_14 та ОСОБА_20 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України доведена, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_10 перебуваючи на посаді інспектора з охорони природно-заповідного фонду відділу служби державної охорони Канівського природного заповідника Навчально-наукового центру «Інститут біології» Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка згідно наказу № 08-1664-04 від 12.10.2015 та будучи працівником правоохоронного органу, відповідно до ст. 61 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та неповнолітньою особою, відомості щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, 25 лютого 2020 року, близько 23 год., в забороненому місці на дамбі Канівської ГЕС, розташованої поблизу метеорологічної станції в акваторії Канівського водосховища р. Дніпро в адміністративних межах м. Канів Черкаської області, за допомогою заборонених знарядь лову трьох рибальських сіток, здійснили незаконний вилов риби «лящ» в кількості 189 шт., «карась» в кількості 2 шт., «окунь» в кількості 1 шт., «судак» в кількості 7 шт., «товстолоб» в кількості 1 шт., «плітка» в кількості 5 шт. Внаслідок умисних протиправних дій вказаних осіб водним біоресурсам України завдано істотної шкоди в сумі 36431,00 грн.

В суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_14 своєї вини в інкримінованому правопорушенні не визнав та пояснив, що злочину не вчиняв. 25.02.2020 близько 22 год. до нього зателефонував знайомий ОСОБА_22 і попросив під`їхати автомобілем на дамбу ОСОБА_21 , оскільки останньому була потрібна допомога. Яка саме допомога була потрібна ОСОБА_23 не сказав. Він під`їхав, зупинився, вийшов з автомобіля та до нього підійшов ОСОБА_23 . Простоявши десь з хвилину, до них підбігли працівники екологічної інспекції та поліції і сказали, що у вас там риба в мішках та запропонували підійти до риби. Також вказав, що його автомобіль знаходився на відстані більше як 100 метрів від мішків з рибою. Потім приїхав слідчий ОСОБА_24 та свідки. Також вказав, що ОСОБА_20 в той день він не бачив. Зазначив, що ОСОБА_23 його оговорив. Хто ставив сітки, та хто їх знімав з води, а також з приводу риби та мішків, йому взагалі нічого невідомо. Наголосив, що після того, як під`їхав до Дніпра, весь час перебував біля свого автомобіля.

В суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_20 також своєї вини в інкримінованому діянні не визнав та пояснив, що злочину не вчиняв. Зазначив, що 25.02.2020 року на місці події його взагалі не було, він перебував вдома за адресою: АДРЕСА_3 , протягом всього дня.

Зазначив, що з ОСОБА_14 знайомий років чотири - п`ять, а з ОСОБА_23 знайомий років два. Спільного роду занять з ОСОБА_14 немає. 25.02.2020 ні з ОСОБА_14 , ні з ОСОБА_23 не зустрічався. Також вказав, що про мішки з рибою йому взагалі нічого невідомо.

Невизнання винуватості ОСОБА_14 та ОСОБА_20 , колегія суддів розцінює, як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. Крім того, дані показання обвинувачених протирічать доказам, які покладені в основу обвинувачення визнаного судом доведеним.

Нещирість показів обвинувачених спростовується показами свідків, які безпосередньо були допитані в апеляційному суді, а вина обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України підтверджується наступними доказами:

- показами свідка ОСОБА_17 , який працює на посаді державного екологічного інспектора, який пояснив, що до екологічної інспекції надійшла інформація про незаконний вилов риби. Він з колегами приїхав на місце де повинні були ловити рибу, бачили човен з якої ставили сітки. Особи, які були в човні поставили сітки. На наступний день свідок з колегами ввечері приїхали на місце, сіли в засідку і побачили вдалі автомобіль і човен, в якому було двоє осіб. Ці двоє осіб випливли на воду, а він з колегами почали стежить за цими особами в тепловізор. Вони випливли і почали знімати сітки. Знявши сітки, ці дві особи попливли до берега де вже під`їхав автомобіль ОСОБА_14 . Останній вийшов з автомобіля та пішов до човна і вони почали вигружати мішки з сітками,. В цей момент свідок ОСОБА_25 із колегами побігли до них, то ОСОБА_14 побачивши їх почав повертатися до автомобіля, а ОСОБА_20 втік на човні. Риба була в мішках із сіткою на березі. Свідок бачив, як із човна рибу вигружали ОСОБА_14 та неповнолітній ОСОБА_23 , після чого їх затримання на місці події злочину була викликана поліція.

- показами свідка ОСОБА_15 , який працює інспектором взводу № 2 роти з обслуговування водних об`єктів, який зазначив, що 25.02.2020 року спільно з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 протралював по прибережній смузі р.Дніпро в адміністративних межах м.Канева. Надійшла інформація щодо зняття сіток з рибою. В тепловізор побачили човен на воді з двома особами, які знімали сітки з води. Приблизно хвилин за десять до того, як човен причалив до берега, під`їхав автомобіль з вимкненими фарами і близько метрів за 50 до того місця де причалював човен, він зупинився. З автомобіля вийшов ОСОБА_14 і підійшов до човна і разом з неповнолітнім вигрузили мішки з рибою. Коли вони до них бігли, то ОСОБА_14 та ОСОБА_23 побачивши їх почали повертатись до автомобіля, а човен відразу відчалив і уплив. В мішках були сітки із свіжою виловленою рибою.

- показами свідка ОСОБА_16 , які узгоджуються з показами

свідка ОСОБА_15 , який надав аналогічні показання з приводу

обставин, що сталися 25.02.2020 року.

- показами свідка ОСОБА_19 , який працював на той час слідчим. На лінію «102» надійшов виклик від працівників екології, які повідомили про факт незаконного вилову риби. Прибувши на місце події вони виявили мішки в яких знаходилась свіжовиловлена риба, поряд з якою знаходився ОСОБА_14 та ОСОБА_23 , а третя особа зникла. Був проведений огляд міста події в присутн6ості понятих. Сітка та риба були вилучені. ОСОБА_14 відмовився від дачі показів, а неповнолітній ОСОБА_23 зізнався у скоєному та надав показання в присутності матері. Риба в сітках була різною, при огляді місця події її скали у мішки. Риба згідно накладної та квитанції передалася потім приватному підприємцю з яким ГУ НП укладено відповідний договір для її подальшого зберігання та реалізації, а три сітки, які вилучені знаходяться на території відділення поліції № 1. Щодо розмірів сіток зазначив, що спеціальної освіти в галузі іхтіології не має та не в змозі точно виміряти довжину сітки, тому зафіксував розміри тих сіток, які він міг виміряти та які не були заплутані. Інша частина сіток була заплутана між собою, тому він не мав змоги їх виміряти. В подальшому точні розміри були вказані спеціалістами під час іхтіологічного дослідження.

- показами свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що він з обвинуваченими знайомий, це його друзі, знає їх років як 4-5. Вказав, що наприкінці лютого 2020 року він прийшов до ОСОБА_26 в гараж і потім з ОСОБА_27 поїхали до маяка ловити рибу. Приїхали туди, витягнули човен, накачали, спустили його на воду і попливли разом з ОСОБА_20 . Потім витягнули сітки, припливли, сітки викинули на березі, піднялися на гору, де був ОСОБА_28 . ОСОБА_29 поплив далі, а він з ОСОБА_30 пішли до автомобіля, де вже підійшли працівники екологічної інспекції. Вказав, що вийшов на воду вперше та ОСОБА_20 пояснив як веслувати та куди пливти. Сам свідок зазначив про те що сітки не витягував та був на веслах. На воді були години півтори. Льоду на воді не було. Зняли з ОСОБА_20 сітки і пливли до берега. Свідок зазначив, що на березі стояв ОСОБА_28 , який потім підійшов та разом з ОСОБА_27 почали викидати мішки з рибою на берег. ОСОБА_31 поплив назад, а свідок разом з ОСОБА_30 пішли до автомобіля. Риба залишилася знизу в мішках на відкосі. Рибу зловили виду «лящ» і «судак», більше було «ляща».

Крім того, з ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.04.2021 у справі № 697/499/21 вбачається, що ОСОБА_18 звільнено від кримінальної відповідальності на підстав ст.45 КК України за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України при тих самих обставинах, які інкриміновані ОСОБА_14 та ОСОБА_20 .

Крім показів свідків, винуватість ОСОБА_14 та ОСОБА_20 у незаконному зайнятті рибним промислом, що заподіяло істотну шкоду підтверджується:

- даними протоколу огляду місця події від 26.02.2020 з доданою ілюстрованою фототаблицею, де об`єктом огляду є територія, яка розміщена в м. Каневі Черкаської області, р. Дніпро Канівського водосховища неподалік Канівської ГЕС ( ОСОБА_32 ). При огляді встановлено, що на бетонному скосі розміщені три поліетиленові мішки в яких знаходиться свіжовиловлена риба та месинові сітки. При огляді та вічкуванні месинових сіток встановлено, що в них виявлено наступну свіжовиловлену рибу виду: «Лящ» - 189 шт., «Карась» - 2 шт., «Судак» - 7 шт., «Окунь» - 1 шт., «Товстолоб» - 1 шт., «Плітка» - 5 шт. При огляді сіток встановлено, що їх кількість складає 3 шт. вічком близько 70х70 мм. Під час огляду вилучено свіжовиловлену рибу виду: «Лящ» - 189 шт., «Карась» - 2 шт., «Судак» - 7 шт., «Окунь» - 1 шт., «Товстолоб» - 1 шт., «Плітка» - 5 шт. (Т.1 а.к.п.6-11);

- даними листа Управління державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області від 24.03.2020 про надання розрахунку збитків заподіяних рибному господарству внаслідок добування або знищення цінних видів біоресурсів згідно такс затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21.11.2011 № 1209, за якими сума

завданих збитків складає 36431 грн. 00 коп. (Т.1 а.к.п.37);

- даними акта перевірки знарядь лову від 23.03.2020 складеного заступником начальника відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» ОСОБА_33 ; начальником відділу іхтіології та регулювання рибальства ОСОБА_34 ; головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» ОСОБА_35 та старшим інспектором сектору транспорту та флоту ОСОБА_36 , з якого вбачається, що об`єктом огляду було: в мішку білого кольору знаходиться знаряддя лову виготовлене з сіткоснастевого матеріалу 1 од. з параметрами: крок вічка 60х60 мм, довжина 130 м, висота 4 м.; в мішку білого кольору з написом BauGut знаходиться знаряддя лову виготовлене із сіткоснастевого матеріалу 2 од. з параметрами 1 сітка: крок вічка 65х65мм, довжина 64м, висота 4 м; 2 сітка: крок вічка 65х65 мм, довжина 130 м, висота 4 м. Висновок: 1. Знаряддя лову вилучені працівниками поліції у гр. ОСОБА_18 є забороненим знаряддям лову; 2. Вказані заборонені знаряддя лову водних біоресурсів є забороненим до використання і не можуть застосовуватись для подальшого використання в промисловому лові риби; 3. Вказаним забороненими знаряддями лову водних біоресурсів можливо добути аналогічну рибу, яка була вилучена працівниками поліції в ході проведення огляду місця події від 26.02.2020 (Т.1 а.к.п.40-41);

- даними протокола огляду від 27.02.2020 з якого вбачається, що слідчим

в присутності понятих оглянуті три рибальські сітки (т.1 а.к.п.28);

- даними судової інженерно-екологічної експертизи від 08.04.2020 року № 326/20-23 згідно висновку якої вбачається, що розмір шкоди, завданої водним біоресурсам України внаслідок незаконного вилову риби 25.02.2020 в акваторії Канівського водосховища р. Дніпро в адміністративних межах м. Канів Черкаської області поблизу Канівської ГЕС становить 36431 грн. 00 коп.; шкода, завдана водним біоресурсам України незаконним виловом 25.02.2020 в акваторії Канівського водосховища р. Дніпро в адміністративних межах м. Канів Черкаської області поблизу Канівської ГЕС, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» визнається істотною (Т.1 а.к.п.57-59);

Дії обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_20 суд апеляційної інстанції кваліфікує за ч.1 ст.249 КК України, як незаконне зайняття рибним промислом, яке заподіяло істотну шкоду.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачені знімали сітки з рибою з води, потім човен причалив до берега, де ОСОБА_14 разом з неповнолітнім ОСОБА_23 вигрузили мішки з рибою. Таким чином, обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_20 вчинили до кінця всі необхідні дії, тобто якщо б не втрутились органи рибінспекції, обвинувачені могли вільно розпорядитися незаконним уловом риби.

Саме дії обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_20 мають причинно - наслідковий зв`язок у виді завдання істотної шкоди.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд невірно оцінив докази досліджені в судовому засіданні з точки зору достовірності, допустимості та належності, а вході безпосереднього дослідження письмових доказів, допитавши свідків, обвинувачених, оцінивши усі докази, надані сторонами в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення надано достатньо належних і допустимих доказів, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом підтверджують винуватість ОСОБА_14 та ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України у незаконному зайнятті рибним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції щодо нібито зацікавленості свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які є працівниками правоохоронних органів. Місцевий суд в порушення вимог КПК України вдався до оцінки доказів, виходячи з професійної належності свідків, що є не припустимим з точки зору належності, допустимості та достатності, як того вимагає закон. Зазначені свідки виконуючі свої професійні обов`язки (перебуваючи на службі) виявили ОСОБА_18 та ОСОБА_10 взимку, в нічний час доби, близько 23:00 безпосередньо біля берега річки, неподалік сіток і відразу ідентифікували їх на місці. Тому, у колегії суддів не виникають сумнівів у їх показаннях про вчинення кримінального правопорушення саме обвинуваченими.

Крім того свідок ОСОБА_23 дав показання, які повністю підтверджують винуватість ОСОБА_14 та ОСОБА_20 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, при цьому колегія суддів враховує, що обвинувачені та свідок ОСОБА_23 перебувають в дружніх відносинах, що підтвердили в ході допиту як свідок так і обвинувачені, тому з урахуванням їх відносин у свідка ОСОБА_23 відсутня мотивація оговорювати обвинувачених, а тому колегія суддів вважає їх правдивими та достовірними.

Безпідставними є твердження районного суду про те, що під час огляду місця події не зафіксовано жодного човна або іншого предмета за допомогою якого можливо було б встановити рибацькі сітки.

Згідно матеріалів кримінального провадження факт зайняття незаконним виловом риби був виявлений працівниками правоохоронних органів в умовах реального часу. Огляд місця події проводився слідчим зі сплином часу, після виклику та приїзду слідчо-оперативної групи. Човен на якому був ОСОБА_11 відплив від берега до приїзду слідчого, тому огляд човна чи фіксування перебування такого засобу на місці події було не можливим.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що факт відсутності фіксування човна (іншого предмета) на місці події у відповідному протоколі не може мати категоричного стверджувального значення для прийняття рішення, що його не було, оскільки ця обставин підтверджується показаннями свідків.

Що стосується розміру вилучених сіток та риби, а саме, в протоколі огляду місця події від 26.02.2020 року було зафіксовано лише огляд сіток та риби, які знаходились на території, без зазначення довжини та ширини, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно протоколу огляду предметів від 27.02.2020 року такі рибальські сітки були оглянуті слідчим ОСОБА_19 під час досудового розслідування із зазначенням розмірів. При цьому свідок ОСОБА_19 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він не має спеціальних знань в галузі іхтіології та не в змозі точно виміряти довжину сітки, тому зафіксував розміри тих сіток, які він міг виміряти та які не були заплутані. Інша частина сіток була заплутана між собою, тому він не мав змоги їх виміряти. В подальшому точні розміри були вказані спеціалістами під час іхтіологічного дослідження.

У колегії суддів немає сумнівів, що на іхтіологічну експертизу були надані саме ці сітки, які були вилучені працівниками поліції 26.02.2020 року під час затримання обвинувачених. Дана обставина узгоджується з показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , актом перевірки знарядь лову від 23.03.2020 року, який складений цими працівниками та показаннями свідка ОСОБА_19 .

Суд апеляційної інстанції оцінює критично висновок місцевого суду щодо визнання недопустимим доказом висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 08.04.2020 № 326/20-23, вказуючи на те, що здійснення обвинуваченими будь-яких дій спрямованих на незаконне зайняття рибним промислом, не знайшло свого підтвердження.

Для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у відповідності п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України визначена обов`язковість призначення експертизи.

Наданий органом досудового розслідування розрахунок збитків, заподіяних водним біоресурсам України внаслідок незаконного вилову риби, колегія суддів визнає належним доказом того факту, що внаслідок незаконного вилову риби було завдано істотної шкоди.

Колегія суддів вважає хибним висновок місцевого суду про те, що будь-які дії органом досудового розслідування, спрямовані на встановлення видової належності риби не здійснювались та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували кваліфікацію осіб, які мають відповідні знання щодо встановлення видової належності риби.

Згідно акту перевірки знаряддя лову від 23.03.2020 року працівниками «Рибоохоронного патруля» (т.1 а.к.п.40-41), який здобутий органами обвинувачення відповідності ст. 93 КПК України, а відтак відповідно до вимог ст.86 КПК України є допустимим доказом, було встановлено заборонені знаряддя лову та видову належність риби, яка була виучена в ході проведення огляду місця події від 26.02.2020 (т.1 а.к.п.40-41). Крім того, не виникає сумнівів у визначенні виду риби, яка була вилучена під час огляду місця події 26.02.2020 року слідчим ОСОБА_19 та передана для реалізації приватному підприємцю ОСОБА_37 з яким ГУ НП укладено відповідний договір для її подальшого зберігання та реалізації, із зазначенням її виду, що підтверджується Актом про отримання для реалізації свіжо виловленої риби, яка вилучена під час огляду місця події від 26.02.2020 року (т.1 а.к.п.17,18). Також, згідно висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 08.04.2020 № 326/20-23, встановлені різні види риб із зазначенням їх кількості та вартості, а також суми збитків (т.1 а.к.п.56-59).

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Частиною 1 ст.86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Колегія суддів провівши дослідження доказів та надавши оцінку доказам у їх сукупності приходить до переконання про визнання винуватості ОСОБА_14 та ОСОБА_20 у вчиненні незаконного зайняття рибним промислом, що заподіяло істотної шкоди та вважає, що їх вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України доведена поза розумним сумнівом.

Виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Призначаючи покарання ОСОБА_14 у межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини цього ж кодексу, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого, який є кримінальним проступком, позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не судимий, вчинив один епізод злочинної діяльності, має на утриманні двох малолітніх дітей, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, що свідчить про його відношення до скоєного, на спеціальних обліках не перебуває, наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_14 з призначенням йому покарання в межах санкції ч.1 ст.249 КК України у вигляді штрафу.

Призначаючи покарання ОСОБА_20 в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини цього ж кодексу, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого, який є кримінальним проступком, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, вчинив один епізод злочинної діяльності, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, що свідчить про його відношення до скоєного, на спеціальних обліках не перебуває, наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_20 з призначенням йому покарання в межах санкції ч.1 ст.249 КК України у вигляді штрафу.

Положення ч.2 ст.50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_14 та ОСОБА_20 вчинили кримінальне правопорушення 25 лютого 2020 року, тому колегія суддів при призначенні обвинуваченому покарання враховує редакцію закону № 1019-VIII від 18.02.2016 року.

Колегія суддів призначає ОСОБА_14 покарання в межах санкції ч.1 ст.249 КК України у вигляді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є достатнім та необхідним для виправлення та запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів призначає ОСОБА_20 покарання в межах санкції ч.1 ст.249 КК України у вигляді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є достатнім та необхідним для виправлення та запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлений.

Колегія суддів вважає, що з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави слід стягнути в рівних частках процесуальні витрати за проведення судової інженерно-екологічної експертизи № 326/20-23 від 08.04.2020, що складають 1634 гривні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 374, 376, 404, 407, 409, 420 КПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_26 та ОСОБА_11 - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_26 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України та призначити ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст.249 КК України (редакція закону від 18.02.2016 року №1019-VIII) у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України та призначити ОСОБА_11 покарання за ч.1 ст.249 КК України (редакція закону від 18.02.2016 року №1019-VIII) у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової інженерно-екологічної експертизи № 326/20-23 від 08.04.2020, що складають 1634 гривні.

Речові докази: 3 (три) месинові сітки знищити.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді