Справа № 703/395/23

УХВАЛА

28 березня 2023 року м. Сміла
встановив:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 09 січня 2023 року на території Сунківського лісництва в мисливському господарстві «Сунки» невідомі особи в порушення правил полювання з мисливської зброї вполювали дикого кабана.
10 березня 2023 року у період часу з 12 год. 45 хв. до 13 год. 25 хв. проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі за місцем проживання ОСОБА_5 , з метою виявлення та вилучення знаряддя вчинення злочину. В ході обшуку проведеного на підставі ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 лютого 2023 року було вилучено дозвіл на зброю № НОМЕР_2 від 21 березня 2020 року, який поміщено до сейф-пакету № PSP 1357106; набої в кількості 5 штук калібр 22 LR, які поміщено до сейф-пакету № PSP 3104618; та зброю марки Tikka Т-1х калібр 22 LR № НОМЕР_1 у чохлі з биркою з відповідними написами.
Слідчий зазначає, що вказане тимчасово вилучене майно, а саме набої в кількості 5 штук калібр 22 LR, та зброя марки Tikka Т-1х калібр 22 LR № НОМЕР_1 могли зберегти на собі сліди правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження та мають значення речових доказів, окрім того на даний час виникла необхідність у призначенні та проведенні ряду судових експертиз, предметом дослідження яких являються вказані вилучені речі. Відтак, з метою збереження речових доказів, слідчий просила накласти арешт на вищевказане майно вилучене в ході проведення обшуку від 10 березня 2023 року.
Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Особа, у володінні якої перебуває вилучене майно - ОСОБА_5 та його представник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили у його задоволенні відмовити. Короткий зміст заперечень, викладених представником особи у володінні якої перебуває вилучене майно адвокатом ОСОБА_6 зводиться до наступного. Так, останній вказує, що мисливська зброя та набої, вилучені під час обшуку у домоволодінні ОСОБА_5 належать останньому на законних підставах, вказані речі не мають жодного відношення до скоєння кримінального правопорушення, в межах якого проводиться досудове розслідування. Окрім того, зауважив, що гільза вилучена під час огляду місця події та куля, вилучена під час розтину туши кабана в рамках даного кримінального провадження, мають інший калібр, ніж зброя та набої вилучені під час обшуку домоволодіння ОСОБА_5 , відтак очевидно, що вилучена у ОСОБА_5 зброя та набої не можуть бути знаряддям даного кримінального правопорушення та в призначенні балістичної експертизи не вбачається необхідності. Зазначив також , що слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно з пропуском строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Як зазначено у ч.3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Положеннями ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 5 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт; заборону обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно.
Згідно ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.
Відповідно до абз. 2 ч. 1ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Частинами 2 та 3 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
З доданих до клопотання документів вбачається, що 10 березня 2023 року у період часу з 12 год. 45 хв. до 13 год. 25 хв. проведено санкціонований обшук на підставі ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 лютого 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході проведеного якого було вилучено дозвіл на зброю № НОМЕР_2 від 21 березня 2020 року, який поміщено до сейф-пакету № PSP 1357106; набої в кількості 5 штук калібр 22 LR, які поміщено до сейф-пакету № PSP 3104618; та зброю марки Tikka Т-1х калібр 22 LR № НОМЕР_1 у чохлі з биркою з відповідними написами (а.с.8-10).
Доводи представника особи, яка є власником тимчасово вилученого майна щодо звернення слідчого з вказаним клопотанням з пропуском строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з трекінгу АТ «Укрпошта» клопотання про арешт такого майна було направлено слідчим до суду засобами поштового зв`язку протягом 48 годин після вилучення майна, тобто в межах встановленого законом строку.
Разом з тим, у клопотанні про накладення арешту на майно слідчий не навів та не довів наявності будь-яких ризиків із передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, які б свідчили, що майно, зазначене у клопотанні про накладення арешту може бути приховано, пошкоджено, зіпсовано, знищено, перетворено або ж відчужено.
Так, як вбачається з висновку експерта № СЕ-19/124-23/781-БЛ від 27 січня 2023 року надані на експертизу два предмети, являються частинами боєприпасу до нарізної вогнепальної зброї. Один предмет являється - гільзою мисливського патрону калібру 30-06 Sprg, промислового виробництва «Federal ammunition» США. Інший предмет являється - кулею експансивної дії мисливського патрону. Дана куля могла бути використана для спорядження патронів калібру 30-30 Winchester, 30-40 Krag, 30-06 Springfield, та 300 Savage.
Натомість, слідчим суддею встановлено, що зброя та набої вилучені під час обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_5 мають інший калібр ніж гільза та куля вилучені під час огляду місця події та під час розтину туши кабана в рамках даного кримінального провадження, що спростовує необхідність в призначенні балістичної експертизи предметом дослідження якої є вказані вилучені речі та спростовує необхідність вжиття заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вказане тимчасово вилучене майно під час обшуку квартири ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
При розгляді заяв про втручання держави у здійснення права власності ЄСПЛ спершу розглядає, чи таке втручання здійснювалося для досягнення соціально значущої мети, а також у межах існуючого законодавства. Щодо першого критерію, Суд залишає державі можливість самостійного оцінювання.
Як свідчить аналіз практики ЄСПЛ, найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (forseable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.
При здійсненні оцінки правомірності та виправданості допустимих обмежень прав і свобод ЄСПЛ послідовно вирішує чотири групи питань: 1) чи було оскаржуване обмеження (втручання) передбачене законом; 2) чи переслідувало воно одну з легітимних цілей, зазначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини; 3) чи було воно «необхідним у демократичному суспільстві»; 4) чи було воно пропорційним до тієї правомірної мети, якої намагалися досягти.
Згідно з вимогами ст.171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити таки захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Вказана норма також узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
На підставі викладеного приходжу до висновку, що у клопотанні слідчого не доведено правових підстав для накладення арешту на майно, яке було вилучено 10 березня 2023 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем якого являється ОСОБА_5 , не обґрунтовано необхідність накладення арешту на вищезазначене майно, не вказано які саме сліди кримінального правопорушення воно на собі зберегло, які відомості можна отримати за його допомогою, що в подальшому можуть бути використанні як доказ факту чи обставини у кримінальному провадженні, не конкретизовано, які саме експертизи мають бути проведені, з якими саме спеціалістами. Також з матеріалів клопотання не вбачається, що у даному кримінальному провадженні будь-якій особі повідомлено про підозру. Крім того до клопотання про арешт майна не долучено відповідних доказів, які б могли свідчити про незаконність походження вилученої зброї та набоїв.
За приписами ч. 1 ст. 173 КПК України якщо особа, що подала клопотання про арешт майна, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, суд відмовляє у задоволенні такого клопотання.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.
Керуючись ст.ст.170-173,372,376,392 КПК України, слідчий суддя -
постановив:
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Повний текст ухвали оголошений о 15 год. 00 хв. 30 березня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1