ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2022 р. Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження №0000990 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мірзамєдкєнт Кубинського району Республіки Азербайджан, громадянина України, працюючого інспектором Управління патрульної поліції в м. Харкові, із вищою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.343, ч.2 ст. 345, ч.1 ст.376, ч.1 ст. 371 КК України, -
встановив:

ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою втручання у діяльність прокурора, який підтримує державне обвинувачення в суді у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України, з мотивів перешкоджання виконанню прокурором у зазначеному провадженні своїх службових обов`язків та залякування його, з метою протиправного впливу на хід судового розгляду зазначеного кримінального провадження в інтересах обвинуваченого, 15.03.2016 на сторінці ОСОБА_7 у соціальній мережі «Фейсбук» відкликнувся на заклик останнього про необхідність явки у судове засідання Київського районного суду м.Харкова у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 з метою його підтримки.
Таким чином ОСОБА_5 , для реалізації мети здійснення впливу на його процесуальну позицію щодо постановлення судових рішень у провадженні, зокрема, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , залякування прокурора, відкликнувся на заклик ОСОБА_7 з`явитись 16.03.2016 о 15:00 годині у приміщення Київського районного суду м.Харкова за адресою: м.Харків, вул.Валентинівська, 7- б, де було призначено судове засідання у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України для здійснення тиску на прокурора та можливого зриву судового засідання у вказаному кримінальному провадженні.
Перебуваючи у зазначений час у приміщенні суду за вказаною адресою, ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, разом з особами, провадження у відношенні яких виділено та іншими невстановленими особами, увійшли до зали судових засідань, де на початку судового засідання, головуючим у справі суддею ОСОБА_8 оголошено склад суду, в тому числі встановлена особа прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , який підтримував державне обвинувачення в суді у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України.
Після висловлення в ході судового засідання прокурором ОСОБА_10 клопотання про поновлення судового слідства для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та видалення суду до нарадчої кімнати, знаходячись в залі судового засідання №1 Київського районного суду м.Харкова, близько 15 години 20 хвилин 16.03.2016 ОСОБА_5 , дії якого підтримувались присутніми особами, провадження у відношенні яких виділено та іншими невстановленими особами, підійшов до ОСОБА_11 , та висловив, якщо останній буде клопотати про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погрози знищенням автомобіля, належного ОСОБА_12 , шляхом підпалу та вбивством жінки та батьків ОСОБА_13 .
У подальшому, коли перебуваючи при виконанні своїх службових обов`язків при підтриманні державного обвинувачення, ОСОБА_9 в ході судового засідання заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та суд видалився у нарадчої кімнати для вирішення зазначеного клопотання, ОСОБА_5 , разом особами, провадження у відношенні яких виділено та іншими невстановленими особами, діючи за попередньою змовою групою осіб, користуючись чисельною перевагою, розуміючи, що ОСОБА_9 є прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 та виконує покладені на нього службові обов`язки, а саме здійснює підтримання державного обвинувачення в суді, діючи умисно, з мотивів перешкоджання виконанню ОСОБА_10 своїх службових обов`язків та протиправного впливу на хід судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , близько 15 години 30 хвилин 16.03.2016, знаходячись у приміщенні зали судових засідань №1 Київського районного суду м.Харкова, не зважаючи на те, що особа прокурора була встановлена судом, коли прокурор ОСОБА_9 намагався покинути приміщення зали судових засідань, особа провадження у відношенні якого виділене в окреме провадження фізично перешкодив йому та став вимагати від ОСОБА_11 надати його службове посвідчення, нібито сумніваючись у тому, що останній дійсно є прокурором.
При цьому ОСОБА_5 разом із особами провадження у відношенні яких виділене в окреме провадження та іншими невстановленими особами нецензурно висловлювались на адресу прокурора, погрожувати застосуванням насильства, звільненням з роботи, незаконним позбавленням волі, а також висловлювали погрози на адресу членів сім`ї ОСОБА_13 .
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків.
Крім того, за наведених вище обставин, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб разом із особами провадження у відношенні яких виділено в окреме, іншими невстановленими особами, з метою втручання у діяльність судових органів та з мотивів перешкоджання виконанню суддею відправлення правосуддя , з метою протиправного впливу на хід судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України в інтересах обвинуваченого та запобігання подальшому його триманню під вартою, 15.03.2016 відкликнувся на заклик ОСОБА_7 в соціальній мережі «Фейсбук» про необхідність явки громадян в судове засідання Київського районного суду м.Харкова у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 .
Прибувши 16.03.2016 о 14:30 годині, до приміщення зали судових засідань №1 Київського районного суду м. Харкова за адресою: м.Харків, вул.Валентинівська, 76, ОСОБА_5 , діючи разом із особами провадження у відношенні яких виділено в окреме та іншими невстановленими особами, будучи обізнаним, що відносно ОСОБА_6 цього дня в судовому засіданні суддею Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_8 розглядатиметься питання щодо доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою, реалізуючи зазначений злочинний умисел, у ході судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 в період часу з 15:20 год. до 16:00 год., у порушення ч.2 ст.126 Конституції України, з метою здійснення впливу на суддю, голосно вигукували образи на адресу судді, прокурора, погрози застосування насильства, звільнення суду та проводили відеозйомку, намагаючись таким чином зірвати судове засідання та здійснити вплив на суддю в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 .
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.376 КК України, тобто втручання в будь-якій формі в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 своєю провини не визнав, при цьому зазначив, що у березні 2016 перебував на посаді інспектора Управління патрульної полії м.Харкова. 15.03.2016р. у нього був вихідний, він проходив повз Київського районного суду м.Харкова, у нього була призначена зустріч яка не відбулася, і вирішив скористатися вбиральнею суду . Зайшов до приміщення суду та шукаючи вбиральню проходив повз зали суду та побачив знайомого ОСОБА_6 (раніше займалися разом боротьбою) .Зайшов до зали суду, там було багато людей, ОСОБА_6 перебував за гратами, він підійшов до нього, привітатися та залишився у залі суду. В подальшому до зали зайшов суддя, почалося судове засідання. Присутні у залі ходили по залу, здійснювали відозйомку на відео. Він також ходив та стояв у залі під час судового засідання, однак відеозйомку не здійснював, лише робив вигляд, що здійснює. Зал не міг покину, оскільки було багато людей.
Люди у залі вимагали від раніше не відомого йому ОСОБА_14 посвідчення прокурора. Він підійшов до ОСОБА_14 та запропонував показати присутнім посвідчення, щоб не було проблем, а також запропонував йому допомогу.
Також зазначив, що коли ОСОБА_14 намагався вийти із залу судового засідання, останній спіткнувся та він протягнув йому руку, щоб ОСОБА_14 не впав.
З ОСОБА_7 та ОСОБА_15 не знайомий, він не є учасником Громадської організації «Народна ініціатива», ОСОБА_14 він не погрожував, його не затримував та тілесних ушкоджень не спричиняв, також не вчиняв ніяких дій по відношенню до суду.

Вина обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, в об`ємі визнаним судом встановленим, підтверджується наступними дослідженими судом, належними та допустимими, доказами.
Заявою потерпілого ОСОБА_14 до прокуратури від 16.03.2016р. про вчинення у відношенні нього під час судового розгляду кримінального провадження №0000709 за обвинуваченням ОСОБА_6 , де він підтримував державне обвинувачення, невідомими йому особами кримінального правопорушення, а саме 16.03.2016р. в приміщенні Київського районного суду м.Харкова невідомі особи погрожували йому фізичною розправою, не давали покинути приміщення зали суду, а також спричинення йому тілесних ушкоджень.

Показаннями потерпілого ОСОБА_14 відповідно до яких він з 2013 року працює прокурором у районній прокуратурі. З 2015 року здійснював підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , як прокурор Харківської місцевої прокуратури №2. Раніше з ОСОБА_7 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 не був знайомий.

16.03.2016 року він прибув до Київського районного суду м. Харкова, розташованого за адресою: м.Харків, вул.Валентинівська, 7Б, для підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України. В залі судового засідання №1 була велика кількість сторонніх осіб - які позацінували себе як активісти. Справа слухалася під головуванням судді ОСОБА_8 , який на початку судового засідання встановив його особу як прокурора, секретар доповів явку учасників процесу, де зазначив його як прокурора. Судове засідання розпочалося близько 15:00 год.

У залі суду було близько 20-30 осіб активістів, які поводили себе агресивно, постійно кричали та перешкоджали проведенню судового засідання.

ОСОБА_6 було запропоновано виступити у дебатах та скористатися правом на останнє слово, однак останній відмовився, оскільки був відсутній його захисник, внаслідок чого він, як прокурор, заявив клопотання щодо поновлення судового слідства для вирішення питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , строк якого закінчувався.

Суддя ОСОБА_8 видалився до нарадчої для вирішення питання щодо відновлення судового слідства. ОСОБА_5 підійшов до нього та висловив погрози, зокрема сказав, якщо він, як прокурор, буде вчиняти дії внаслідок яких ОСОБА_6 продовжить триматися під вартою, вони спалять його авто, вони вб`ють його самого, його батьків, його дружину, його коханку. Намагався погрозами вплинути на нього як прокурора, стосовно його позиції щодо тримання ОСОБА_6 під вартою. Ці погрози він сприймав реально для себе, як погроза для його життя та його батьків .

Після виходу судді ОСОБА_8 з нарадчої та оголошення ухвали про поновлення судового розгляду, він як прокурор , заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, суд видалився до нарадчої.

Він підвівся та хотів вийти з приміщення залу, однак в це час до нього підійшов раніше не відомі йому ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 і інші особи та почали у нього вимагати посвідчення прокурора, висловлювали в його адресу зневагу, не давали покинути приміщення зали, внаслідок чого він сів за стіл. ОСОБА_5 казав щоб він показав посвідчення. ОСОБА_15 здійснював заклики, до осіб щоб у нього відібрали посвідчення та порвати його.

Коли він намагався вдруге покинути приміщення зали, йому не давали це зробити присутні, в тому числі ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_15 плечем штовхнув його два- три рази в ділянку грудної клітини зліва, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження зазначені в експертизі. ОСОБА_5 тілесні ушкодження не спричиняв.

Під час судового засідання поведінка ОСОБА_5 була направлена на залякування суду, останній висловлював зневагу до суду, до учасників процесу, зокрема до нього, підходив впритул до судді та судового розпорядника, знімав їх на свій телефон, на зауваження суду не реагував, здійснював дії на зрив судового засідання, перешкоджанню діяльності суду.

Дії осіб, зокрема ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 були спільні, направлені на зрив судового засідання та вплив на нього як прокурора .

ОСОБА_5 під час описаних дій нікого не зупиняв, а приймав активну участь у незаконних діях направлений на утримання його в залі, погрози та зриву судового засідання.

Також, в подальшому бачив, що ОСОБА_5 був присутній на інших судових засіданнях за обвинуваченням ОСОБА_6 та спілкувався з тими самими особами, які вчиняли незаконні дії під час судового засідання 16.03.2016р.

За показаннями свідка ОСОБА_18 , який зазначив, що працював в Київському районному суді м.Харкова секретарем судового засідання у судді вказаного суду - ОСОБА_8 (на теперішній час в суді не працює).
У березні 2016р. було призначене судове засідання по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 . Засідання відбувалося в приміщенні суду за адресою: м.Харків, вул. Валентинівська, 7Б, зал №1 . Вказане кримінальне провадження розглядав суддя ОСОБА_8 . На засіданні у якості прокурора був присутній ОСОБА_14 , він перевіряв його особу. На засіданні було багато сторонніх осіб, серед яких був раніше не відомий йому ОСОБА_5 .. Сторонні особи перешкоджали проведенню судового засідання, постійно щось викрикували в адресу суду, ходили по залу, здійснювали відео зйомку на зауваження судді не реагували. Своїми діями намагались зірвати судове засідання.
За даними аудіо запису судового засідання та журналу судового засідання вбачається, що 16.03.2016р. о 16:19 год розпочалося судове засідання за обвинуваченням ОСОБА_6 , закінчилося 16:31 год.
Головуючим у судовому засіданні був суддя Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_8 , секретарем ОСОБА_18 , прокурор ОСОБА_14 . Під час судового засідання секретарем було оголено про присутніх сторін кримінального провадження, в тому числі прокурора ОСОБА_14 , потерпілого та здійснення фіксації судового процесу.
Особи присутні в залі постійно викрикували, не підкорялися головуючому судді, на зауваження судді не реагували, не надавали судді проводити судове засідання та проголошувати судове рішення. Під час проголошення судом ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 кричали, погрожували судді ОСОБА_8 позбавленням волі.
Також , вказаним записом підтверджується показання потерпілого в частині заявлення ним клопотань спочатку про поновлення судового слідства для розгляду питання щодо запобіжного заходу обвинуваченого, а після клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 (т.3 а.с. 64-65).
За показаннями свідка ОСОБА_19 він в 2016 році працював судовим розпорядником у Київському районному суді м. Харкова (на теперішній час не працює в зазначеному суді)16.03.2016р. відбувалося засідання в Київському районному суді м.Харкова під голуванням судді ОСОБА_8 . Також в засіданні брав участь прокурор ОСОБА_14 . На запрошення судді ОСОБА_8 він та інший судовий розпорядник ОСОБА_20 знімали хід судового засідання на відеокамеру в мобільному телефоні. На ньому та іншому розпоряднику були прикріплені бейджи із прізвищем та посадою. Суд тричі виходив із зали судового засідання, він також покидав приміщення зали. Під час судового засідання були присутні вільні слухачі, які намагалися зірвати судове засідання, звинувачували суддю у хабарництві, обурювалися, коли прокурор щось казав, перебивали, викрикували, ходили по залу . Відеозаписи з телефону він віддав до правоохоронних органів. ОСОБА_5 не пам`ятає. Також слухачі знімали засідання на відео.
За показаннями свідка ОСОБА_21 він у 2016 році працював судовим розпорядником Київського районного суду м.Харкова (на теперішній час не працює в зазначеному суді). 16.03.2016р. він за проханням судді ОСОБА_8 разом із розпорядником ОСОБА_19 фіксував хід судового засідання по справі ОСОБА_6 на відеокамеру мобільного телефону. На ньому був одягнутий бейдж із зазначенням прізвища та посади. Коли суддя виходив із зали він також покидав приміщенні зали суду. В подальшому відеозапис надав правоохоронним органам. Під час судового засідання були присутні слухачі, які постійно кричали, нецензурно висловлювалися в адресу суду та прокурора ОСОБА_14 .. Суддя ОСОБА_8 робив зауваження однак ніхто не реагував на них. Без дозволу суду особи ходили по залу, заважали вести судді процес. Також слухачі знімали засідання на відео.
За показаннями свідка ОСОБА_22 він разом працює із ОСОБА_5 в УПП. У березні 2016р. він ще не був знайомий із ОСОБА_5 16.03.2016р. перебував на чергуванні та разом із ОСОБА_23 прибув за викликом до зали Київського районного суду м.Харкова. Викликав хтось із осіб, які були присутні в залі суду, оскільки сумнівалися в особі прокурора. В залі суду був раніше не відомий йому ОСОБА_14 , який на його прохання показав посвідчення прокурора. Після чого в зал зайшов судді ОСОБА_8 та на його прохання він із ОСОБА_23 залишились у залі для порядку. Під час оголошення суддею ухвали особи які були в залі постійно кричали «Ганьба».
За показаннями свідка ОСОБА_24 вона працює інспектором патрульної поліції УПП в м.Харкові, у 2016р. перебувала на службі, надійшов виклик до Київського районного суду м.Харкова про порушення в суді. Вона разом із напарником приїхала в суд, бачила, як судді оголошує судове рішення в залі суду. В залі було багато осіб, які шуміли.
За показаннями свідка ОСОБА_25 , він був працівником конвою. 16.03.2016р. в Київському районному судді м.Харкова розглядалась справа. Він здійснював конвоювання ОСОБА_6 заводив його в приміщення залу. В залі було велике скупчення людей. На самому судовому засіданні присутній не був. Однак чув як із залу лунала нецензурна лайка та погрози в бік суду та прокурора, слухачі не надавали судді проводити засідання.
За показаннями свідка ОСОБА_26 , у 2016 році він перебував на посаді оперуповноваженого Київського РВ поліції ГУНП в Харківській області. Від керівництва отримав наказ здійснювати охорону громадського порядку, під час судового засідання у Київському районному суді м.Харкова стосовно ОСОБА_27 , який був активістом. Під час судового засідання в залі суду не був, перебував біля залу, в коридорі .У судовому засіданні брали участь велика кількість сторонніх осіб слухачів. Чув як слухачі заважали проводити судове засідання, викрикували ганьба, нецензурно висловлювалися, ображали прокурора та суддю зазначаючи, що він є корупціонером, що його звільнять з роботи.
Коли суд видалявся із зали, його запрошували слухачі, щоб він перевірив особу прокурора. Він підходив до прокурора ОСОБА_14 просив показати посвідчення, останній показав, однак слухачі були не задоволені, зазначали, що прокурор шахрай, оскільки перебуває не в формі. Бачив, як прокурор хотів вийти з зали судового засідання , однак йому не надавали особи які там були, загороджували собою прохід, відштовхували прокурора тулубом. ОСОБА_5 був серед осіб які не надавали покинути зал суду прокурору, приймав активну участь, вимагав у прокурора посвідчення. Прокурор зміг покинути приміщення зали, коли приїхала патрульна поліція. Нанесення тілесних ушкоджень прокурору не бачив.
За показанням свідка ОСОБА_28 , він займався громадською діяльність в громадській організації «Справедливий суд» . Був присутній на судовому засіданні де судили керівника громадської організації «Громадський контроль». Про засідання було повідомлено в соціальній мережі. Прибувши до приміщення Київського районного суду м.Харкова бачив, що в залі суду було багато осіб, які викрикували різні гасла, вимагали у прокурора посвідчення. Відвідувачі знімали на телефон що відбувалося.
За показаннями допитаного у якості свідка ОСОБА_7 , він знайомий з ОСОБА_5 з 2014 року перебували разом у громадській організації цивільний рух «Громадський контроль діє» , яка на теперішній час ліквідована. Він є директором громадської організації «Народна ініціатива», ОСОБА_5 до цієї організації відношення не має.
На своїй сторінці у «фейсбуці» він розмістив оголошення з запрошенням всіх бажаючих прийти до Київського районного суду м. Харкова з метою підтримки активіста ОСОБА_6 , відносно якого Київським районним судом розглядалося кримінальне провадження.
Прибувши 16.03.2016р. до Київського районного суду м.Харкова бачив в залі активістів, з якими знайомий не був, вони влаштували пікет на підтримку ОСОБА_6 .. Також там був ОСОБА_5 та раніше не знайомий йому ОСОБА_15 .
Коли відбувалося засідання ОСОБА_15 провокував суд, знімав на телефон. Також зйомку на телефон здійснювали судові розпорядники.
Під час судового засідання секретар доповів хто із учасників з`явився, в тому числі що з`явився прокурор ОСОБА_14 , суддя під час засідання звертався до ОСОБА_14 як до прокурора.
Коли суд видалявся для постановлення судових рішень, ОСОБА_14 намагався вийти із залу судових засідань, він разом з іншими присутніми йому це не надали зробити, просила пред`явити посвідчення, оскільки була підозра що ОСОБА_14 перебував у розшуку по сплаті аліментів. ОСОБА_14 відмовився, внаслідок чого була викликана поліція. ОСОБА_5 активних дій у з`ясуванні анкетних даних прокурора не приймав. Також ОСОБА_5 по залу не переміщався, відео фіксацію не робив, до розпорядників не підходив.
Зазначив, що вважає що може перевірити особу, яка перебуває у розшуку та затримали її .
Тиск на ОСОБА_14 , як прокурора не вчинявся, що б до нього підходив ОСОБА_5 не бачив. Вдарив ОСОБА_14 - ОСОБА_15 .
За даними протоколу огляду від 15.06.2016р. слідчим оглянута сторінка у соціальній мережі ОСОБА_7 «фейсбук». На вказані сторінці 15. 03.2016р. розміщено публікацію громадської організації цивільний захист «Громадський контроль діє» із запрошенням у судове засідання, яке відбудеться в Київському районному суді м.Харкова 16.03.2016р. о 15:00 год. Запрошено до відвідування 33 особи. Крім того, 9 осіб відмітили, що відвідали даний захід , в тому числі ОСОБА_29 (т.3 а.с.85-91)

З відеозаписів, які досліджені судом та слідчим згідно протоколів огляду, вбачається, що суддею ОСОБА_8 за участю прокурора ОСОБА_14 , секретаря судового засідання, потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_6 проводиться судове засідання. В залі суду присутні вільні слухачі, серед яких присутній ОСОБА_7 та ОСОБА_30 .. Вільні слухачі під час судового засідання агресивно себе поводять, постійно викрикують гасла, задають питання судді, на вимогу судді заспокоїтися та необхідність підкорятися вимогам головуючого не реагують. В адресу судді лунають погрози притягнення останнього до відповідальності, позбавлення волі, звільнення, незаконності судового засідання. Присутня ненормативна лексика, в адресу прокурора, погрози звільненням з роботи, позбавленням волі. Також вбачається, як перед початком судового засідання ОСОБА_30 заходить до зали суду, підходить до ОСОБА_6 , який перебуває за гратами та по дружньому з ним вітається, нічого не питає у нього. ОСОБА_6 інструктує осіб які перебувають в залі суду, як себе поводити під час судового засідання.
Під час судового засідання ОСОБА_5 здійснює відозйомку на мобільний телефон, який тримає в руках, ходить по залу без дозволу головуючого, підходить до судді, який оголошує ухвалу та розпорядника, який перебуває поруч із суддею, впритул до обличчя розпорядника наводить телефон, при цьому вбачається, що відбувається зйомка. На зауваження судді відійти, припинити свої дії не реагує. При цьому натовп людей присутніх в залі суду, підтримує дії ОСОБА_5 . Також ОСОБА_5 , після видалення судді до нарадчої, підходить до ОСОБА_31 і на протязі 25 секунд щось каже прокурору ОСОБА_14 , останній не відповідає.
Крім того, із записів вбачається, як ОСОБА_7 разом іншими особами не надає прокурору можливості покинути зал судового засіданні, при цьому вимагає від прокурора пред`явити його посвідчення, що б впевнитися, що він дійсно прокурор. ОСОБА_14 вимушений повернутися на своє місце за стіл. При цьому ОСОБА_7 зазначає, щоб ОСОБА_14 викликав поліцію, оскільки прокурору здійснюють перешкоди у виконанні ним своїх обов`язків. В цей час за спиною ОСОБА_7 стоїть ОСОБА_5 , здійснює фіксацію того, що відбувається на телефон.
В подальшому вбачається, як чоловіки відштовхують прокурора ОСОБА_14 від дверей, не надаючи покинути зал. ОСОБА_5 стоїть поруч.
Із дослідженого запису також вбачається, що в інший день, в тому ж залі суду де повинен відбутися розгляд справи за обвинуваченням ОСОБА_6 працівники поліції повідомляються ОСОБА_5 про його виклик до прокуратури Харківської області у якості свідка та намагаються вручити йому повістку. При цьому , в залі присутні чоловіки, які були присутні під час судового засідання 16.03.2022р., в тому числі ОСОБА_7 , які захищають ОСОБА_5 , дають йому поради, щоб не брати повістку. (т.3 а.с. 50-52, 92-165).
Щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 343 КК України.
Згідно положення ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів, віднесені в тому числі органи прокуратури.
Згідно ст. 1, ч.1 ст.2, ч.1 ст. 22, ч.3 ст. 17 ЗУ «Про прокуратуру » (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
На прокуратуру покладається функція підтримання державного обвинувачення в суді
Прокурор підтримує державне обвинувачення в судовому провадженні щодо кримінальних правопорушень, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.

Згідно п.17 ст. 3, ч.1 ст. 36 КПК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону України "Про прокуратуру", та діє у межах своїх повноважень.

Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За положенням ст.ст.331, 199 КПК України клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у кримінальному провадженні має право заявити прокурор.

За показаннями потерпілого та пред`явленим посвідчення під час його допиту, а також запису судового засідання по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_14 є працівником прокуратури, 16.03.2016р. був прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 та підтримував державне обвинувачення під час розгляду Київським районним судом м.Харкова під годуванням судді ОСОБА_8 кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст. 122 КК України .
Також за показаннями потерпілого ОСОБА_14 16.03.2016р. під час виконання своїх службових обов`язків із підтримання державного обвинувачення та перед розглядом судом питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому, ОСОБА_5 йому висловлював погрози застосуванням насильства, щодо нього та його батьків, з метою вплинути на позицію прокурора щодо подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , строк якого закінчувався.
Показання потерпілого, який попереджений про кримінальну відповідальність, є послідовними та у своїй сукупності підтверджуються оглянутими судом відеозаписами.
Також намагання вплинути на ОСОБА_14 як прокурора, фактично підтвердили допитані під час судового розгляду свідки - ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_32 , ОСОБА_26 .
За показаннями самого обвинуваченого він був знайомий із ОСОБА_6 .

Також за відеозаписом вбачається, що ОСОБА_5 коли заходить до зали де перебуває за гратами ОСОБА_6 одразу підходить до нього та дружньо з ним вітається, при цьому тримаючи в руках телефон та нічого у ОСОБА_6 не розпитує.

За показами допитаного у якості свідка ОСОБА_7 , останній та ОСОБА_5 були раніше знайомі, були членами громадської організації цивільний захист «Громадський контроль діє» та саме публікацією вказаної громадської організації із запрошенням на судове засідання 16.03.2016р. і розмітив на своїй сторінці у «фейсбук» ОСОБА_7 ..

Зазначене спростовує покази обвинуваченого, що він випадково зайшов до зали Київського районного суду м.Харкова де розглядалась кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 .

Також згідно оглянутих відеозаписів вбачається, що в залі суду під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 були присутні вільні слухачі, серед яких був ОСОБА_7 , ОСОБА_5 .. Присутні слухачі в адресу прокурора висловлювалися нецензурно, погрожували звільненням з роботи, позбавленням волі. Дії присутніх під час судового розгляду серед яких був ОСОБА_5 були спільні, вони спиралися у своїх діях один на одного, що свідчить про їх попередню змову на вплив у діяльність прокурора, з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків.

Щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 376 КК України.
Відповідно до ст. 126 Конституції України вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

За ст. 5 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Згідно ч.2 ст. 15 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів » суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.
Відповідно до положень ст.ст. 30, 31, 321 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється професійним суддею одноособово.

Головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Згідно положень ч.2, ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Із аудіо запису судового засідання та відеозаписів оглянутих судом вбачається, що 16.03.2016р. Київським районним судом м.Харкова під головуванням судді ОСОБА_8 розглядалась справа по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст. 122 КК України. ОСОБА_6 перебував під вартою.

Під час розгляду справи окрім учасників та потерпілого були присутні вільні слухачі серед яких був ОСОБА_5 . Присутні намагалися зірвати проведення судового засідання на якому повинно було розглядатися питання щодо доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою, строк якого закінчувався. Вільні слухачі постійно кричали, висловлювалися незензурно, не давали судді ОСОБА_8 проводити судове засідання, постійно суду задавали питання, погрожували судді позбавлення волі, без дозволу суду ходили по залу. ОСОБА_5 безпосередньо без дозволу суду ходив по залу, здійснював відеозйомку підходячи до судді та розпорядника, який перебував поруч із суддею, впритул до обличчя розпорядника наводячи телефон, на зауваження судді не реагував, натовп його підтримував, чим створював перешкоди у веденні судового засідання.

За показами допитаного у якості свідка ОСОБА_7 , останній та ОСОБА_5 були раніше знайомі, були членами громадської організації цивільний захист «Громадський контроль діє» та саме публікацією вказаної організації із запрошенням на судове засідання 16.03.2016р. і розмітив на своїй сторінці у «фейсбук» ОСОБА_7 .
Зазначене спростовує покази обвинуваченого, що він випадково зайшов до зали Київського районного суду м.Харкова де розглядалась кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 та не був знайомий із присутніми.
Також згідно оглянутих відеозаписів вбачається, що в залі суду під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 були присутні вільні слухачі, серед яких був ОСОБА_7 , ОСОБА_5 .. Дії присутніх під час судового розгляду серед яких був ОСОБА_5 були спільні, вони спиралися у своїх діях один на одного, що свідчить про їх попередню змову на втручання у діяльність судді з метою перешкодити проведенню судового засідання та вирішення питання, щодо доцільності подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, строк якого закінчувався.
Також допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_32 , , ОСОБА_18 , потерпілий ОСОБА_14 , підтвердили намагання присутніх вільних слухачів, серед яких був і ОСОБА_5 перешкодити судді проведенню судового засідання.
Склад кримінального правопорушення за ч.1 ст. 376 КК України є формармальним та є закінченим незалежно від того, чи перешкодили особи виконання суддею службових обов`язків.
Оцінивши наведені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_30 у вчинені кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії ч.1 ст.376 КК України, тобто втручання в будь-якій формі в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків та за ч.1 ст.376 КК України, тобто втручання в будь-якій формі в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків.
Даних які-б підтверджували вплив на суддю з метою прийняття неправосудного рішення не надано, тому суд виключає вказане з обвинувачення, що не впливає на кваліфікацію.
Допит у якості свідка ОСОБА_33 є неналежним доказом, оскільки свідок не зміг повідомити взагалі про обставин даної справи за спливом терміну часу.

Суд зазначає, що прокурором не доведено, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.
Так за обвинувальним актом - при вищезазначених обставинах в ході судового засідання у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , іншими невстановленими особами, з мотивів перешкоджання виконанню прокурором у зазначеному провадженні своїх службових обов`язків та його залякування з метою протиправного впливу на хід судового розгляду зазначеного кримінального провадження в інтересах обвинуваченого, висловлювали погрози насильством, знищенням майна щодо працівника правоохоронного органу - прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , а також вбивства його близьких родичів при наступних обставинах.
Після висловлення в ході судового засідання прокурором ОСОБА_10 клопотання про поновлення судового слідства для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та видалення суду до нарадчої кімнати, знаходячись в залі судового засідання №1 Київського районного суду м.Харкова за адресою: м.Харків, вул.Валентинівська, 7, близько 15 години 20 хвилин 16.03.2016 ОСОБА_5 , дії якого підтримувались присутніми ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими слідством особами, підійшов до ОСОБА_11 , та висловив, якщо останній буде наполягати на продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погрози знищенням автомобіля, належного ОСОБА_12 , шляхом підпалу та вбивством жінки та батьків ОСОБА_13 .
У подальшому, після заявлення в ході судового засідання прокурором ОСОБА_10 клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та видалення суду у нарадчої кімнату для вирішення заявленого клопотання, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_5 , діючи спільно із ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , іншими невстановленими слідством особи, розуміючи, що ОСОБА_9 є працівником правоохоронного органу - прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 та виконує покладені на нього службові обов`язки, а саме здійснює підтримання державного обвинувачення в суді, знаходячись у приміщенні зали судових засідань №1 Київського районного суду м.Харкова, незважаючи на те, що особа прокурора була встановлена судом, коли прокурор ОСОБА_9 намагався покинути приміщення зали судових засідань, ОСОБА_7 фізично завадив йому покинути залу, штовхнув ОСОБА_11 лівою рукою, направляючи назад на місце, де ОСОБА_9 раніше перебував. У подальшому, ОСОБА_5 , дії якого підтримувались присутніми ОСОБА_34 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими слідством особами, почав вимагати від ОСОБА_11 надати службове посвідчення. Своїми умисними діями ОСОБА_7 не давав ОСОБА_12 покинути залу судових засідань, повідомив, що стосовно ОСОБА_11 застосовано громадське затримання, погрожував, що ОСОБА_11 затримають та доставлять до Київського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області, тобто фізично вливатимуть на останнього. Крім того, ОСОБА_7 , постійно розмахував руками перед обличчям ОСОБА_11 , висловлюючи цим погрозу застосування насильства, яку ОСОБА_9 сприймав як реальну для його життя та здоров`я. Ці злочинні дії ОСОБА_7 були підтримані ОСОБА_5 , ОСОБА_15 .
Продовжуючи спільні злочинні дії, які підтримувалися ОСОБА_7 , присутніми ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами, ОСОБА_15 перешкоджав ОСОБА_12 покинути залу судового засідання. Супроводжуючи свої дії нецензурними образами на адресу прокурора, погрожував застосуванням насильства на адресу ОСОБА_11 , та, коли близько 16:00 год ОСОБА_9 намагався вийти із залу судових засідань, ОСОБА_15 , перебуваючи біля вхідних дверей у зазначену залу, тричі ударив останнього правим плечем у проекцію 5-6 ребер по середній ключичній лінії, в результаті чого від вказаних ударів ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на тулубі, які згідно висновку експерта №1746-ая/16 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
В підтвердження пред`явленого обвинувачення суду надані наступні докази.
Висновок експерта №1746-ая/16 від 18.03.2016р. відповідно до якого ОСОБА_14 спричинені наступні тілесні ушкодження: синці на тулубі.
Ці ушкодження утворились від травматичної дії тупих твердих предметів індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, за механізмом удару або удару-здавлення та могли бути отримані за 1-3 доби до огляду . Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень, а також кольором синців.
За ступенем тяжкості: синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п.2.3. «Б», 2.3.5. «Правил судового визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р. відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.3 а.с. 71-72)
Протокол слідчого експерименту від 07.06.2016р. за участю потерпілого ОСОБА_14 , відповідно до якого потерпілий розказав та показав, як в приміщенні суду 16.03.2016р. невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_35 наніс йому три удари правим плечем, які прийшлись: в проекцію5,6 ребра по лівій середньо-ключічній лінії. (т.3 а.с. 75-79).
Висновок експерта №3353-ая/16 від 10.06.2016р., відповідно до якого ОСОБА_14 спричинені наступні тілесні ушкодження: синці на тулубі.
Ці ушкодження утворились від травматичної дії тупих твердих предметів індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, за механізмом удару або удару-здавлення та могли бути отримані за 1-3 доби до огляду . Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень, а також кольором синців.
За ступенем тяжкості: синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п.2.3. «Б», 2.3.5. «Правил судового визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Показання ОСОБА_14 дані ним в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень. (т.3 а.с. 83-84).
Також судом був допитаний потерпілий ОСОБА_14 , який зазначив, що тілесні ушкодження йому спричинив саме ОСОБА_15 .
Допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_18 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_19 спричинення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень не бачили. Свідок ОСОБА_7 зазначив, що вдарив ОСОБА_14 саме ОСОБА_15 .

На досліджених судом відеозаписів, не вбачається нанесення ОСОБА_14 три удари правим плечем у тулуб.

В ході судового розгляду не встановлено, що умисел усіх співучасників, серед яких був ОСОБА_5 , був спрямований на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень 16.03.2016р. під час розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_6 в Київському районному суді м.Харкова.

Тобто доказів того, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України суду не надано.

Також, прокурором не доведено, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 371 КК України .
Так згідно обвинувального акту ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими особами, знаходячись у приміщенні зали судових засідань №1 Київського районного суду м. Харкова за адресою: м.Харків, вул.Валентинівська, 7б, приблизно о 15 год 30 хв. 16.03.2016, після видалення суду до нарадчої кімнати вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому за ч.1 ст.122 КК України ОСОБА_6 , незважаючи на те, що на початку судового засідання судом була встановлена особа прокурора, який підтримує державне обвинувачення у провадженні - прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 , з мотивів перешкоджання виконанню прокурором у зазначеному провадженні своїх службових обов`язків та його залякування з метою протиправного впливу на хід судового розгляду зазначеного кримінального провадження в інтересах обвинуваченого, розуміючи, що ОСОБА_9 є прокурором у кримінальному провадженні та виконує покладені на нього службові обов`язки, а саме здійснює підтримання державного обвинувачення в суді, діючи умисно, коли прокурор ОСОБА_9 намагався покинути приміщення зали судових засідань, ОСОБА_7 фізично завадив йому покинути залу, штовхнув ОСОБА_11 лівою рукою, направляючи назад на місце, де ОСОБА_9 раніше перебував. У подальшому, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими особами почав вимагати від ОСОБА_11 надати службове посвідчення, не давав протягом часу з 15 год. 30 хв. до 16 год. 00 хв. покинути залу судових засідань, ОСОБА_7 повідомив, що стосовно ОСОБА_11 застосовано «громадське» затримання. Таким чином, ОСОБА_9 у порушення вимог ст.207 КПК України незаконно затриманий ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими особами, без законних на те підстав з по вбавленням можливості вільно пересуватись.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.371 КК України, тобто завідомо незаконне затримання.
В підтвердження пред`явленого обвинувачення надані наступні досліджені судом докази.
Відеозаписи з протоколами огляду, відповідно до яких вбачається , як ОСОБА_7 разом іншими особами не надає прокурору можливості покинути зал судового засіданні, при цьому вимагає від прокурора пред`явити його посвідчення, що б впевнитися, що він дійсно прокурор. ОСОБА_14 вимушений повернутися на своє місце за стіл. При цьому ОСОБА_7 зазначає, щоб ОСОБА_14 викликав поліцію, оскільки прокурору здійснюють перешкоди у виконанні ним своїх обов`язків. В цей час за спиною ОСОБА_7 стоїть ОСОБА_5 , здійснює фіксацію того, що відбувається на телефон.
За показаннями потерпілого ОСОБА_14 коли він перебував 16.03.2016р. в Київському районному суді м.Харкова де підтримував державне обвинувачення у кримінальному провадженні, під час відсутності суду, який розглядав справу, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 і інші особи не надавали йому можливості за його бажанням покинути приміщення зали суду.

За показаннями ОСОБА_7 вони затримали у залі судового засідання ОСОБА_14 в порядку ст. 207 КПК України, як особу яка перебувала у розшуку.

Разом з тим, інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 371 КК України міститься в розділі 18 особливої частини - кримінальні правопорушення проти правосуддя.

Суб`єкт вказаного злочину є спеціальним- службова особа органів досудового розслідування, дізнання, прокурор, поліцейський, керівник установи попереднього ув`язнення.

За положенням ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщення визначеному уповноваженою службовою особою.

Хоча на момент інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_5 був інспектором Управління патрульної поліції, у встановлених обставинах та формулюванні обвинувачення, відсутнє посилання, що ОСОБА_5 діяв будучи поліцейським, що він діяв будучи уповноваженою службовою особою.
Самостійно збільшити обсяг обвинувачення, а так само зміни правову кваліфікацію кримінального правопорушення на більш тяжке, з урахуванням положень ст.ст.8, 17,22, 26, 337, 338 КПК України , суд позбавлений можливості.
Згідно правової позиції викладеної у постанові ВС у справі № 243/1573/17 від 13 січня 2021 року - положеннями ч. 3 ст. 337 КПК передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Разом з тим, ці положення не вказують на те, що у разі непідтвердження за результатом судового розгляду висунутого особі обвинувачення сторона обвинувачення може очікувати, що суд самостійно віднайде в діях цієї особи бодай якийсь інший злочин і ухвалить обвинувальний вирок, оскільки саме доведення перед судом винуватості особи у вчиненні злочину є прямим обов`язком сторони обвинувачення.
Згідно п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
При цьому , судом враховується правова позиція щодо визнання винуватості особи «поза розумним сумнівом» та визначення «стандартів доказування», висловлену Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 по справі №688/788/15-к, в якій зазначається, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК: Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Таким чином, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, проаналізувавши в сукупності всі докази досліджені в судовому засіданні по даному кримінальному провадженню, суд враховує положення ст. 17 КПК України, а саме, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; положення ст. 62 Конституції України, та положення ст. 5 «Право на свободу та особисту недоторканість» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та вважає, що ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 345, ч.1 ст. 371 КК України необхідно виправдати, через недоведеність, того що в її діянні є склад вказаних кримінальних правопорушень.

Як особа ОСОБА_30 : має постійне місце проживання, одружений, працює інспектором Управління патрульної поліції , за місцем роботи характеризується позитивно; раніше не судимий; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_30 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінальних проступків, конкретні обставини за яким вчинено кримінальні правопорушення , особу винного , відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого , і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції встановленої ч.1 ст. 376, ч.1 ст. 343 КК України у вигляді арешту.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_30 покарання шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим.
Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України Особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
За положенням ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Враховуючи, що з дня вчинення кримінальних правопорушень мино більш ніж два роки, ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбуття покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,371,372, 374 КПК України, суд,-

ухвалив :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 343, ч.1 ст. 376 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 343 КК України - 3 місяці арешту.
за ч.1 ст. 376 КК України 6 місяців арешту;
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді арешту строком 6 місяців.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання.

ОСОБА_5 , за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 345, ч.1 ст. 371 КК України, визнати невинуватим та виправдати, у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.
На вирок може бути подано апеляцію до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Київський районний суд м.Харкова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1