Справа № 639/1420/22
Провадження № 1-кп/639/164/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові питання щодо дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000285 від 02.04.2022 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який має на утриманні двоє малолітніх дітей, фактично проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді у Жовтневому районному суді м. Харкова знаходиться кримінальне провадження № 0000285 від 02.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 подано до суду клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що на цей час вбачаються підстави для продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності, дані про його особу, свідчать про його суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та спростовують можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив вказане клопотання задовольнити.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням його під вартою.

В обґрунтування заявленого клопотання обвинувачений ОСОБА_5 посилається на такі обставини та просить врахувати, що:

-клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 199 КПК України;

-суд має оцінити вагомість наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення, однак таких доказів прокурором не надано;

-відомості про його особу, той факт, що він раніше не судимий, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, а саме: наявність сестри, тітки, племінниці, двох малолітніх дітей, цивільної дружини, з якою він проживав до арешту та мав намір з нею одружитись;

-відомості про те, що він має постійне місце проживання, до арешту займався ремонтними роботами та отримував дохід, у нього були кошти і не було будь-яких підстав для вчинення цього злочину;

-свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не можуть бути свідками у кримінальному провадженні, оскільки вони є працівниками поліції;

-свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 надали неправдиві показання у кримінальному провадженні та на їх показах не може ґрунтуватись обвинувачення;

-посилається на той факт, що у цьому кримінальному провадженні два рази змінювався перелік майна, викрадення якого йому інкримінується;

-відбитки його пальців не знімали, оскільки військовослужбовці територіальної оборони їх затерли;

-слідчим не надавався для дослідження експерту при проведенні судово-товарознавчої експертизи товар, який нібито було викрадено;

-зазначає про свою непричетність до вчинення цього злочину.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить змінити запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням його під вартою, посилаючись на той факт, що наміру переховуватись від суду він не має, заявлені прокурором ризики не доведені.

Захисник ОСОБА_4 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід. Стороною захисту ставиться під сумнів обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри. Згідно з ст.ст.132, 184, 199 КПК України на прокурора покладається обв`язок доведення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак прокурором до клопотання не додано доказів на підтвердження заявлених ризиків.

Захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, зокрема має двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання. Зазначає, що з перебігом часу ризики зменшуються і перестають існувати, у зв`язку з чим суд може застосувати до особи інший більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріли справи та оцінивши доводи заявлених клопотань, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, яке є тяжким умисним злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

При вирішенні питання щодо дії запобіжного заходу, суд не вирішує питання щодо доведеності чи не доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, не надає оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам, оскільки вказані питання, відповідно до вимог статей 373, 374 КПК України, можуть бути вирішені судом лише при прийнятті остаточного процесуального рішення по кримінальному провадженню.

Питання належності, допустимості та достовірності зібраних у кримінальному провадженні доказів буде оцінена судом в нарадчій кімнаті в порядку, визначеному ст. ст. 84-89, 94 КПК України.

На даному етапі судового провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Суд на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для продовження застосованого до неї запобіжного заходу.

Судом враховується, що на теперішній час є доведеним існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від суду суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, яке є тяжким умисним злочином, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який розлучений, міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання не має, існують обґрунтовані ризики того, що, у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_5 може покинути місце мешкання та виїхати за межі м. Харкова чи Харківської області, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим наявний ризик його переховування від суду.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду № 1/0/2-22 від 03.03.2022, як відповідний додатковий ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 не має будь-яких офіційних та законних джерел доходу, у зв`язку з чим не виключена можливість того, що, перебуваючи поза умовами ізоляції, обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі й злочини проти власності, з метою забезпечення своїх елементарних життєвих потреб.

При цьому ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, судом не враховується під час розгляду питання щодо дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки більшість свідків у цьому кримінальному провадженні вже допитані, а прокурором не доведено існування цього ризику.

При вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу судом враховуються обставини, визначені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 , який не має тяжких захворювань чи інвалідності; 4) відомості про особу ОСОБА_5 , який розлучений, має двох малолітніх дітей, однак діти фактично не проживали з ним до моменту його арешту, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків в місці постійного проживання; 5) наявні відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_5 до арешту офіційно не був працевлаштованим та не мав постійного джерела доходів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даний час не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим стосовно нього необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Зазначені судом ризики не зменшились та не зникли, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

При визначенні альтернативного запобіжного заходу, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, суд визначає обвинуваченому ОСОБА_5 заставу - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 99240,00 грн., розмір якої було визначено в ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.04.2022, що є достатнім розміром застави для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331, 372, 376, 392 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою - відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 03 березня 2023 року включно.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави у кримінальному провадженні - 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 01 січня 2022 року (2481 грн.), що становить 99240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок (отримувач коштів: ТУ ДСА України в Харківській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; код банку отримувача: 820172; рахунок отримувача: UA0006674), до сплину терміну тримання під вартою.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти звільнити.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого з-під варти покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до Жовтневого районного суду м. Харкова;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до ГУ ДМС України в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі отримання таких документів ОСОБА_5 ).

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, що в разі невиконання покладених на обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, а до обвинуваченого може бути застосовано інший запобіжний захід.

Встановити строк дії ухвали до 03 березня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, направити до державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи та вручення обвинуваченому ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - протягом цього ж строку з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 03 січня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1