Справа № 513/1275/22
Провадження № 1-кп/513/37/23
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

22 березня 2023 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 , представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_11 , представника ОСОБА_9 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_14 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Сарата Одеської області в режимі відеоконференції клопотання про прийняття до розгляду цивільних позовів, про часткове скасування арешту на майно, про забезпечення позову у кримінальному провадженні №0000496 від 17 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миколаївка-Новоросійська, Саратського району Одеської області, громадянина України, українця, тимчасово безробітного, з середньою освітою, раніше не судимого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000496 від 17 липня 2022 року, відносно ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, надійшов до Саратського районного суду Одеської області 18 січня 2023 року та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 18 січня 2023 року розподілений судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 19 січня 2023 року призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 08 лютого 2023 року призначено справу до судового розгляду.

20 лютого 2023 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_15 про часткове скасування арешту на майно, обґрунтоване тим, що відповідно до відповіді з Одеського НДЕКЦ МВС України в Одеській області про надання інформації №19/116/6 від 08 листопада 2022 року автомобіль Рено Трафік, державний номер НОМЕР_1 , для додаткового огляду при проведенні експертних досліджень не потрібен, і є потреба в здійсненні огляду автомобіля в умовах СТО з метою отримання страхового відшкодування.

28 лютого 2023 року через систему Електронний суд надійшли цивільні позови від представника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 інтереси якої, як законний представник представляє ОСОБА_11

06 березня 2023 року через канцелярію суду представником потерпілої адвокатом ОСОБА_8 була подана позовна заява в рамках кримінального провадження про стягнення з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальної та моральної шкоди, а також клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_13

21 березня 2023 року на електрону пошту суду від захисника ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 , надійшли відзиви на цивільні позови про відшкодування майнової та моральної шкоди потерпілої ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_7 , в яких він зазначає про те, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 розмір моральної шкоди у сумі 200 000 гривень не відповідає засадам розумності та справедливості, а тому позовна заява про відшкодування моральної шкоди є безпідставною та необґрунтованою, та не підлягає задоволенню. Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , зазначив, що обвинувачений ОСОБА_13 визнає в повному обсязі цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у сумі 35000 гривень, але позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди вважає безпідставними та необґрунтованими. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди у сумі 34100 гривень ОСОБА_13 визнає у повному обсязі, але позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди вважає безпідставними та необґрунтованими.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти часткового скасування арешту, який накладений на автомобіль RENAUT TRAFIC, державний номер НОМЕР_1 , в силу положень ч.2 ст.170 КПК України, у зв`язку із його передчасністю, щодо прийняття цивільних позовів потерпілих не заперечував, питання щодо забезпечення позову залишив на розсуд суду.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 , та його представник адвокат ОСОБА_6 заперечили щодо часткового скасування арешту накладеного на транспортний засіб, оскільки автомобіль є речовим доказом по справі. Також, не заперечували проти прийняття цивільних позовів та підтримали клопотання про забезпечення позову.

Представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , заперечила щодо часткового скасування арешту накладеного на транспортний засіб. Також просила прийняти до розгляду цивільний позов ОСОБА_7 та задовольнити клопотання про забезпечення позову, із підстав викладених у клопотанні. Проти прийняття поданих цивільних позовів потерпілої ОСОБА_9 та законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_11 не заперечувала.

Потерпіла ОСОБА_9 , законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_11 та їх представник адвокат ОСОБА_12 не заперечували проти задоволення клопотання про часткове скасування арешту на майно, про забезпечення позову, прийняття цивільного позову ОСОБА_7 , а також просили прийняти до розгляду подані ними цивільні позови.

Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник - адвокат ОСОБА_14 не заперечували проти клопотання про часткове скасування арешту на майно, з метою забезпечення прав власника транспортного засобу, також не заперечували проти прийняття до розгляду цивільних позовів, однак заперечили щодо клопотання про забезпечення позову через його безпідставність, оскільки ОСОБА_13 визнає цивільні позові в частині матеріальної шкоди та намагається її відшкодувати. Жодних відкритих виконавчих проваджень за якими ОСОБА_13 є боржником немає.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши подані клопотання та перевіривши цивільні позови на відповідність вимогам ЦПК України, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до норм ст. 347 КПК України, після закінчення підготовчих дій головуючий оголошує про початок судового розгляду. Судовий розгляд починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акту.

Цивільні позови потерпілих подані до суду до початку судового розгляду справи на стадії підготовчих дій судового розгляду даного кримінального провадження, що узгоджується із висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 754/10041/18 (провадження № 51-6125км19).

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України - шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 61, ч.1 ст. 62 КПК України - цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 61, ч. 2 ст. 62 КПК України встановлено, що права та обов`язки цивільного позивача та, відповідно, права та обов`язки цивільного відповідача, виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Згідно із ч. 4 ст. 128 КПК України форма і зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства.

Тобто, за змістом ст. ст.61, 62 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди.

Подані позовні заяви відповідають вимогам, встановленим ст. ст. 175, 177 ЦПК України, підстави для залишення без руху відсутні, а тому підлягають прийняттю судом до розгляду.

Щодо клопотання про часткове скасування арешту на майно, суд дійшов до таких висновків.

Згідно із п. 7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідності до пункту 1 частини другої статті 170 КПК України арешт тимчасово вилученого майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ухвали Київського районного суду міста Одеси від 19 серпня 2022 року по справі № 947/15632/22 (провадження №1-кс/947/7766/22) на транспортний засіб «RENAUT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000496 від 17 липня 2022 року накладено арешт.

Автомобіль «RENAUT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000496 від 17 липня 2022 року був визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, судом встановлено, що автомобіль «RENAUT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є речовим доказом в рамках кримінального провадження, збереження такого майна необхідне для забезпечення проведення можливих процесуальних дій під час судового розгляду даного кримінального провадження, а тому підстав для часткового зняття арешту із такого майна та повернення його власнику судом не виявлено, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_15 про часткове скасування арешту на майно.

Щодо клопотання про забезпечення позову на майно обвинуваченого ОСОБА_13 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборона вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. п. 6, 7 вказаної Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року, особам які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як передбачено ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За умовами ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як зазначає адвокат ОСОБА_8 , заходи забезпечення позову є тимчасовою мірою, накладення арешту, тобто заборони відчуження, є адекватною мірою, що не нашкодить правам відповідача. З іншого боку, невжиття даних заходів забезпечення позову може призвести до того, що рішення суду в разі задоволення позовних вимог, буде фактично не можливо виконати і втратить сенс у зв`язку із неможливістю його виконання.

Водночас, представником не надано суду жодних доказів, які б могли свідчити про намагання обвинуваченого будь-яким шляхом приховати, знищити, передати чи відчужити своє майно, а також щодо співмірності вимог. Крім того, як зазначив захисник ОСОБА_14 обвинувачений намагається відшкодувати завдані матеріальні збитки потерпілим. Відтак, суд не вбачає тих ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, які б викликали необхідність у застосуванні арешту майна обвинуваченого з метою забезпечення цивільного позову.

Таким чином, на даний час вагомих та достатніх підстав, які би свідчили про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суд не вбачає, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання представника - адвоката ОСОБА_8 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 7, 11, 43, 44, 49, 53, 81, 83, 183, 258, 260, 261, 353-355 ЦПК України, ст. ст. 61, 62, 127, 128 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання ОСОБА_15 про часткове скасування арешту на майно у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди прийняти до розгляду у кримінальному провадженні № 0000496 від 17 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди прийняти до розгляду у кримінальному провадженні № 0000496 від 17 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди прийняти до розгляду у кримінальному провадженні № 0000496 від 17 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Визнати цивільними позивачами: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , а обвинуваченого ОСОБА_13 цивільним відповідачем у справі.

Встановити строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову протягом 15 днів з дня оголошення цієї ухвали.

Зобов`язати цивільного відповідача одночасно із надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) копії такого відзиву та доданих до нього документів цивільному позивачу.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про забезпечення позову - відмовити.

Судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відкласти до 10:00 години 03 квітня 2023 року.

Копію ухвали учасники мають право отримати в порядку, встановленому законом.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першої статті 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1