Справа № 202/132/23
Провадження № 1-і/202/9/23
УХВАЛА

Іменем України

18 січня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі:судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в режимі відеоконференції клопотання прокурора Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002501 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002501 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання і вважав доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою.

Захисник-адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечували у задоволенні клопотання, вважали, що ризики на які посилається прокурор не доведені. Захисник просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Клопотання було підтримане захисником.

Заслухавши прокурора, захисника-адвоката та обвинуваченого, дослідивши клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Як слідує із клопотання прокурора, ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, у зв`язку із чим, до нього відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та наявні ризики, що передбачені п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти Украхни»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Отже, з матеріалів, що надані прокурором при розгляді клопотання випливає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні насильницького особливо тяжкого злочину, є особою, яка не має стійких соціальних зв`язків, перебувала у розшуку, а тому може переховуватися від суду, має постійне місце проживання, тримається під вартою із 28 вересня 2020 року, може вливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, суд враховує, що доводи прокурора про відсутність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків та перебування його у розшуку належним чином не доведені.

Також суд враховує, що не доведені відповідними доказами твердження прокурора про те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може впливати на свідків та вчинити інше кримінальне провавопорушення. При цьому суд враховує, що згідно з обвинувальним актом інкриміноване ОСОБА_4 діяння було вчинено було 28 вересня 2020 року.

Відомості, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 протягом зазначеного часу ухилявся від органів досудового розслідування або суду, не надані.

Натомість обвинувачений стверджував у суді, що має постійне місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Суд зауважує, що тяжкість висунутих обвинувачень, ризик ухилення від суду, можливість продовження злочинної діяльності були підставами для винесення ухвали про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовженні такого запобіжного заходу. Надалі, продовжуючи строк тримання під вартою, суд наводив підстави у своїх рішеннях, посилався на належність раніше обраного запобіжного заходу. Проте згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для подальшого тримання під вартою. У справі, що знаходиться на розгляді таких підстав навести вже неможливо, існування обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину та продовження злочинної діяльності, з урахуванням практики ЄСПЛ, перестає бути підставою для позбавлення свободи, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, значно зменшились.

Тому, аналізуючи доводи сторін суд вважає, що прокурор не довів, що забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків можливе лише за умови застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Натомість суд вважає, що забезпечення виконання таких обов`язків можливе за умови застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби. Крім того, з метою забезпечення кримінального провадження, попередження вчинення ОСОБА_4 позапроцесуального впливу на свідків кримінального провадження, а також виконання вимог, встановлених статтею 177 КПК, суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4 частини п`ятої статті 194 КПК.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Краматорської окружної прокуратури прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002501 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,- відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком дії до 18 березня 2023 року в певний період доби, а саме з 22.00 години до 07.00 години наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини п`ятої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні зобов`язання: прибувати на виклики до суду за першою ж вимогою на визначений час; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання, утримуватись від спілкування зі свідками кримінального провадження.

Звільнити ОСОБА_4 з -під варти негайно з моменту отримання ухвали суду.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1