Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/3344/22
Провадження №1-кп/523/763/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

30.03.2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 від 14.01.2022р. щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Ширяєве Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не офіційно працюючого різноробочим, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.02.2022р. вироком Суворовського райсуду м. Одеси за ч.1 ст.185 КК України до 1р. обмеження волі, за ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1р.,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2 та 3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05.01.2022р., ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання - в квартирі АДРЕСА_2 , побачив в кімнаті у шафі срібний ланцюжок та підвіску з блакитним каменем, що належали його сестрі ОСОБА_5 . В цей час, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, він усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що сестра була відсутня у квартирі та відповідно не могла йому завадити, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, шляхом вільного доступу, з кімнати потерпілої таємно викрав належний останній срібний ланцюжок та підвіску з блакитним каменем. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 990гривень.

Крім того, повторно, 08.01.2022р., в денний час доби, ОСОБА_7 перебуваючи за вищевказаним місцем свого проживання, побачив, належний сестрі ОСОБА_5 синтезатор, та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Далі, ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_5 була відсутня у квартирі та не могла йому завадити, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний сестрі синтезатор, вартістю 6600грн. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 6600гривень.

Крім того, повторно, 07.02.2022р., приблизно о 20год. 30хв., ОСОБА_7 знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , побачив біля зазначеного будинку автомобіль марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві користування належав ОСОБА_8 , майно якої визначив об`єктом свого злочинного умислу. Далі, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного власного збагачення, підійшов до вищевказаного автомобіля та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом відчинення задньої пасажирської двері, проник до салону автомобіля, де таємно викрав належне ОСОБА_8 майно: жіночу чорну сумку, вартістю 500грн., в якій знаходились окуляри «Dior», вартістю 1000грн., навушники «AirPods 2», 5000грн., протоколи засідань та інші бланки документів фракції «Опозиційна платформа «За життя», які матеріальної цінності не представляють, посвідчення депутата Одеської міської ради, яке з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вирішив в подальшому повернути за грошову винагороду. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, заподіявши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 6500гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за:

- ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

- ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище;

- ч.3 ст.357 КК України - незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_6 , який є особою, раніше судимою, вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, маючого неповну середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не офіційно працюючого різноробочим, маючого постійне місця реєстрації та проживання, де проживає разом з родиною.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій матеріального характеру з боку потерпілої ОСОБА_8 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_6 , який є особою, раніше судимою, вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, маючого неповну середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не офіційно працюючого різноробочим, маючого постійне місця реєстрації та проживання, де проживає разом з родиною, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій матеріального характеру з боку потерпілої ОСОБА_8 та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України), а також приймаючи до уваги вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень по даному кримінальному провадженню до часу ухвалення вироку Суворовським районним судом м. Одеси від 14.02.2022р., суд із врахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України, вважає за необхідне за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання обвинуваченому шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинені кримінальні правопорушення, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та майнової шкоди, завданої кримінально-противоправними діями, суд приходить до наступного.

У відповідності до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити характер та розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діяннями та шкодою, що настала і дати у вироку належну оцінку таким обставинам, тобто встановити точний розрахунок присуджених сум для відшкодування шкоди.

Відповідно до матеріалів провадження, позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування майнової шкоди. Разом з тим, в порушення імперативних вимог ч.5 ст.49 ЦПК України позивачем не було подано доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Таким чином, суд вважає, що позивачем були допущені істотні порушення вимог Кримінального процесуального Закону при розгляді його цивільного позову у вказаному кримінальному провадженні, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного спору.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України і призначити йому покарання за:

-ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

-ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

-ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2022р. більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_4 обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та майнової шкоди, завданої кримінально-противоправними діями - залишити без розгляду.

Речові докази: синтезатор - вважати повернутим за належністю ОСОБА_5 ; посвідчення депутата на ім`я ОСОБА_8 - вважати повернутим за належністю ОСОБА_8 ; DVD-R диск - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1