Провадження № 1-кп/466/22/23
У Х В А Л А

судового засідання

«13» березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілих адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 15 серпня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002794, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України,

у с т а н о в и в:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться кримінального провадження, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002794 від 15 серпня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи медичним працівником, перебуваючи згідно наказу головного лікаря Львівської міської косметологічної лікарні №26-к від 19 травня 2011 року на посаді лікаря-анестезіолога за сумісництвом, володіючи вищою кваліфікаційною категорією за спеціальністю анестезіологія, 14 серпня 2015 року вчинив неналежне виконання, як медичним працівником, своїх професійних обов`язки внаслідок недбалого ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки для хворого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України.

Як зазначено в обвинувальному акті, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення було вчинено ним за таких обставин.

14 серпня 2015 року о 14.00 год. у Львівську міську косметологічну лікарню (далі ЛМКЛ), що знаходиться за адресою: м. Львів, просп. В.Чорновола,45А, поступила ОСОБА_8 , де після проведеного огляду лікарями та підписання нею добровільної згоди на проведення діагностики, лікування та проведення оперативного втручання була переведена в операційний зал для проведення їй планового оперативного втручання у вигляді «Корекція скелету носа», що потребувало анестезіологічного забезпечення, а саме оперативне втручання під загальним знечуленням із застосуванням ендотрахеальної трубки для профілактики затікання крові в дихальні шляхи.

В подальшому, згідно записів медичної карти стаціонарного хворого №4770 від 14.08.2015, цього ж дня о 15.00 год. лікарями ЛМКЛ було розпочато операцію, на початку якої лікар-анестезіолог ОСОБА_4 , перебуваючи в операційному залі, що за адресою: просп. В.Чорновола,45 А у м. Львові, вдало заінтубував хвору ОСОБА_8 , після чого останній було проведено пластичну операцію у вигляді «Корекція скелету носа».

14.08.2015 о 17.50 год., після завершення оперативного втручання хворій ОСОБА_8 , яка залишилась у вищевказаному операційному залі, ОСОБА_4 , несучи персональну відповідальність як лікар-анестезіолог за проведення лікування останньої у вигляді анестезіологічного забезпечення, неналежно виконуючи свої професійні обов`язки внаслідок недбалого до них ставлення, а саме порушуючи вимоги наказу Міністерства охорони здоров`я України №303 від 08.10.1997 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» (зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства охорони України №183 від 01.07.1998), не здійснив догляду за останньою в період виходу з наркозу аж до відновлення свідомості з метою попередження загрозливих для життя станів та відновлення всіх життєво важливих функцій, особливо дихальної та серцево-судинної системи, що входить в функціональні обов`язки лікаря-анестезіолога.

В подальшому, ОСОБА_4 , неналежно виконуючи свої професійні обов`язки внаслідок недбалого до них ставлення, порушуючи вимоги вищевказаного галузевого нормативного документа, а також ст. 6, п. «а» ч.1 ст. 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», володіючи достатнім кваліфікаційним рівнем, не використавши ці знання та навички при наданні адекватного анестезіологічного забезпечення, своєчасно не провів відсмоктування вмісту трахеї та бронхів, що спричинило тяжкі наслідки для хворої ОСОБА_8 , а саме аспіраційну асфікцію, що перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті останньої, внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_1 після проведення реанімаційних заходів о ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла на операційному столі в операційному залі ЛМКЛ, що знаходиться за адресою: м. Львів, просп. В.Чорновола, 45А.

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №392 від 14.04.2016 причиною смерті ОСОБА_8 є гостра дихальна недостатність, яка розвинулась внаслідок аспірації крові в респіраторний відділ легень (аспіраційна асфікція).

16 березня 2020 року обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 подали до суду клопотання, в якому, з урахуванням поданого 19 травня 2021 року уточнення до цього клопотання, просять призначити у справі повторну комісійну судово-медичну експертизу.

В обгрунтування клопотання зіслались на те, за результатами дослідження доказів в судовому засіданні у них, обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , виникли сумніви щодо повноти та об`єктивності висновку комісійної судово-медичної експертизи №392 від 14 квітня 2016 року, складеного експертами Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи, а відтак і сумніви щодо правильності висновків судових експертів щодо причини смерті потерпілої ОСОБА_8 . Вважають, що даний висновок складений з грубими порушеннями вимог ст. 3 Закону України «Про судову експертизу» по неповно досліджених матеріалах, а також без врахування об`єктивних даних результатів судово-медичної експертизи трупа потерпілої ОСОБА_8 .

Зі змісту «Висновку експерта» (комісійна судово-медична експертиза) №392 від 14 квітня 2016 року Львівського обласного бюро судово- медичної експертизи, складеного комісією в складі: голови комісії ОСОБА_9 , членів комісії - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вбачається, що причиною смерті потерпілої ОСОБА_8 була гостра дихальна недостатність, яка розвинулась внаслідок аспірації крові в респіраторний відділ легень (аспіраційна асфіксія).

Разом з цим, судовими експертами - медиками не лише не було встановлено джерело та причину кровотечі (оперативне втручання проводилося на сухому полі), але й не надано оцінки тому, що в легенях та інших внутрішніх органах потерпілої було виявлено рідку кров та рожеву кров`янисту суміш без наявності згустків (ознак згортання крові), що свідчить про те, що дана кров потрапила до внутрішніх органів вже після настання смерті потерпілої ОСОБА_8 .

Крім цього, як вбачається з показань лікарів та медичного персоналу клініки, які ними були дані в судовому засіданні, а також з показань лікарів та медичного персоналу бригади швидкої медичної допомоги, під час проведення реанімаційних заходів ОСОБА_8 жодних ознак витікання крові через носоглотку чи її наявності в легенях не було (відсутність булькотіння), що підтверджується і фотографіями розтину тіла потерпілої, з яких чітко видно чисту та прозору інтубаційну трубку, відсутністю ознак булькотіння рідини в легенях при проведенні непрямого масажу серця. Реанімаційні заходи проводились близько години із застосуванням непрямого масажу серця, застосування дефібрилятора та медичних препаратів, пацієнтка не переінтубовувалась. Ознак неналежного інтубування лікарі та медичний персонал бригади швидкої медичної допомоги не встановили, та й не могли встановити, оскільки реанімаційні заходи не могли б бути розпочатими при наявності незаінтубованої пацієнтки для її продихування, а вірніше при пошкодженій інтубаційній трубці.

Незрозумілим також є висновок судових медиків, що кров в легені могла потрапити через носоглодку в зв`язку з несправністю інтубаційної трубки, а саме манжети. Разом з цим, інтубаційна трубка при дачі висновків експертами не лише не оглядалася і не досліджувалася, а як виявилося при огляді речових доказів в судовому засіданні (інтубаційної трубки) верхня манжета відсутня взагалі, хоча перед початком розтину тіла ОСОБА_8 інтубаційна трубка була з манжетою і будь-яких її ушкоджень не спостерігається.

В судовому засіданні з участю спеціаліста було також встановлено, що внутрішня манжета знаходиться у справному стані.

Крім цього, як видно з листа начальника Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 23.03.2016 року №730, останній для проведення комісійної судово-медичної експертизи по факту неналежного надання медичної допомоги ОСОБА_8 просив старшого слідчого ОСОБА_14 , яка проводила в той час досудове слідство по даній справі, терміново надати карту виїзду бригади швидкої медичної допомоги і пояснення медичних працівників, які надавали допомогу хворій ОСОБА_8 під час виклику у косметологічну лікарню м.Львова 14 серпня 2015 року, що очевидно було логічним для повного з`ясування усіх обставин справи.

Однак, слідчий ОСОБА_14 проігнорувала такий запит експертів в частині допиту медичних працівників, які надавали допомогу хворій ОСОБА_8 під час виклику у косметологічну лікарню м. Львова 14 серпня 2015 року і надала експертам лише копію карти виклику швидкої медичної допомоги, а експерти в свою чергу прийняли висновок без аналізу пояснень (показань) медиків бригади швидкої медичної допомоги, хоча такі ними запитувалися.

Це свідчить про неповноту дослідження усіх необхідних обставин справи експертами та упередженість при дачі вищевказаного висновку №392 від 14 квітня 2016 року, що є недопустимим.

Більше того, медики бригади швидкої допомоги були допитані з приводу надання медичної допомоги ОСОБА_8 (проведення реанімаційних заходів) лише в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст. 242, ч.1 ст. 332 КПК України, положеннями «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року №53/3 (в редакції станом на 14.01.2020 року), просять постановити ухвалу про призначення повторної комісійної судово-медичну експертизи, на вирішення якої, крім вже поставлених раніше запитань, додатково поставити експертам наступні питання:

- чи могла бути причиною смерті потерпілої ОСОБА_8 гостра дихальна недостатність, яка розвинулась внаслідок аспірації крові в респіраторний відділ легень (аспіраційна асфіксія) з урахуванням встановлених додаткових даних?

- чи могла аспіраційна асфікція настати лише при наявності у легенях потерпілої ОСОБА_8 рідкої крові (без згустків)?

- де знаходилося джерело кровотечі і чим це підтверджується?

- чи мали б утворитися в шлунку ОСОБА_8 згустки крові? Якщо так, то за який проміж часу?

- які основні симптоми аспіраційної асфіксії кров`ю повинні були проявитися в процесі проведення медиками реанімаційних заходів щодо ОСОБА_8 (витікання крові, булькотіння, тощо)?

- який в даній ситуації був механізм потрапляння крові в легені ОСОБА_8 .?

- чи могла рідка кров та рожева кров`яниста суміш утворитися в легенях та інших внутрішніх органах внаслідок проведення реанімаційних заходів медичними працівниками та враховуючи введення ОСОБА_8 препарату гепарин?

- чи могла рідка кров та рожева кров`яниста суміш утворитися в легенях та інших внутрішніх органах вже після проведення реанімаційних заходів медичними працівниками і до розтину трупа потерпілої ОСОБА_8 .?

- чи є справною (частково справною) інтубаційна трубка (речовий доказ), якщо ні, то в чому саме полягає така несправність.? Якщо інтубаційна трубка (речовий доказ) має пошкодження, то які саме і який можливий механізм їх утворення?

- яким був механізм настання смерті ОСОБА_8 .?

Враховуючи те, що висновок комісійної судово-медичної експертизи №392 від 14 квітня 2016 року, який складений експертами Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи, сторона захисту вважає неповним, а зазначені в ньому висновки необгрунтованими, тому проведення цієї повторної комісійної судово-медичної експертизи просять доручити державній установі Головному бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України (04112, м.Київ, вул. Дорогожицька,9).

Крім цього, подане ними раніше клопотання про проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи від 27 лютого 2020 року просять залишити без розгляду.

24 січня 2022 року обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 подали до суду доповнення до клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи від 16 березня 2020 року, в якому зазначили, що дане доповнення подається за результатами дослідження доказів (документів, речових доказів, допитів свідків, експертів та спеціалістів) у кримінальному провадженні №0002794 від 15.08.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, а також за результатами показань експертів - медиків, які були допитані в судовому засіданні.

За результатами дослідження доказів в судовому засіданні у них виникли сумніви щодо повноти та об`єктивності проведеної комісійної судово-медичної експертизи №392 від 14 квітня 2016 року, а відтак правильності висновків судових експертів щодо причини смерті потерпілої ОСОБА_8 .

Вважають, що даний висновок складений з грубими порушеннями ст. 3 Закону України «Про судову експертизу» по неповно досліджених матеріалах, а також без врахування об`єктивних даних результатів судово-медичної експертизи трупа потерпілої ОСОБА_8 , а також з порушенням вимог ст.5 цього ж Закону щодо забезпечення (а вірніше, в даному випадку незабезпечення) збереження об`єктів дослідження.

При вирішенні питання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи просять суд врахувати, що жодним з експертів, які приймали участь у дослідженні матеріалів та наданні експертного висновку, не було надано оцінки тому факту, що органом досудового слідства не було надано експертам на їх вимогу письмові пояснення працівників бригади швидкої медичної допомоги, які проводили реанімаційні заходи, а також констатували смерть потерпілої. Тобто, експерти вимагали додаткові матеріали, але таких матеріалів орган досудового розслідування їм не надав, а групу експертів це влаштовувало, що, на думку захисту, свідчить про необ`єктивність експертного висновку.

Будучи допитаним в судовому засіданні 03 листопада 2021 року експерт ОСОБА_15 практично на усі запитання сторони захисту щодо уточнення експертного висновку надав відповіді: «не знаю, не пам`ятаю, це не входить до моєї компетенції».

Експерт ОСОБА_15 також категорично заперечив те, що він пошкодив інтубаційну трубку, однак допустив, що це міг зробити хтось з працівників в процесі проведення розтину, однак хто саме він не знає.

Експерт ОСОБА_15 не зміг пояснити причин незбереження об`єктів дослідження експертизи, як цього вимагає ст.5 Закону України «Про судову експертизу», а саме інтубаційної трубки. Очевидним є власне справність верхньої манжети інтубаційної трубки, що чітко видно на фотографіях тіла до проведення розтину, які були надані сторонам процесу лише на вимогу суду. Разом з цим, експерт ОСОБА_15 не зміг пояснити суду чому він дійшов до висновків, які описав як: «.... В просвіті трахеї знаходиться прозора ендотрахеальна трубка балон якої у здутому вигляді, деформований, в порожнині трубки є рожева піна та рідка кров.»..., а також з тексту висновку експертизи: «....Можна припустити, що могло мати місце несправність манжети під час операції чи в ранньому післяопераційному періоді…..»….. Більше того, цей же експерт пояснив, що до ендотрахеальноі трубки він немає жодного відношення, що він не є експертом - анастезіологом, а таким, зокрема, є ОСОБА_11 , який також підписав даний висновок.

Експерт ОСОБА_11 , будучи допитаним в судовому засіданні після надання йому для огляду речового доказу - інтубаційної трубки пояснив, що вперше він побачив даний речовий доказ по даному кримінальному провадженні при візиті до нього слідчої ОСОБА_14 і верхня манжета вже була відсутня.

При огляді вказаного речового доказу в судовому засіданні, експерт ОСОБА_11 підтвердив відсутність верхньої манжети, однак продемонстрував учасникам судового процесу робочий стан (справність) нижньої манжети шляхом її надування шприцом.

Враховуючи вищевикладене, сторона захисту вважає, що висновок експерта (комісійна судово-медична експертиза) №392 від 14 квітня 2016 року складений групою експертів необ`єктивно, по неповно досліджених доказах (матеріалах), а також з умисним чи необережним знищенням невідомими особами речового доказу, а відповідно і незабезпечення належного зберігання такого речового доказу експертом.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 клопотання про призначення у даному кримінальному провадженні повторної комісійної судово-медичної експертизи підтримали, покликаючись на доводи, які викладені в клопотанні та доповненні до нього.

Прокурор ОСОБА_3 та представник потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні, посилаючись на долучені до матеріалів справи письмові заперечення, пояснили, що клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи є необгрунтованим та безпідставним, а тому в його задоволенні просять відмовити.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_5 і обвинуваченого ОСОБА_4 в підтримання клопотання, доводи прокурора ОСОБА_3 та представника потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 адвоката ОСОБА_6 про безпідставність клопотання, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Приписами ст. 2 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що законодавство України про судову експертизу складається із цього Закону, інших нормативно-правових актів.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачено законодавством України про судову експертизу, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. Цей Закон також встановлює інші вимоги до осіб, які можуть бути залучені для проведення судових експертиз.

За змістом ч.ч.1 2 ст. 69 КПК України експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань. Не можуть бути експертами особи, які перебувають у службовій або іншій залежності від сторін кримінального провадження або потерпілого.

Згідно з положеннями ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, зокрема, якщо: суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених ст. 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

До інших нормативно-правових актів, які відповідно ст. 2 Закону України «Про судову експертизу» регулюють питання експертної діяльності, серед іншого належать «Інструкція про проведення судово-медичної експертизи», затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.07.1995 року за №254/790 (далі - «Інструкція про проведення судово-медичної експертизи»), «Правила проведення комісійних судово-медичних експертиз бюро судово-медичної експертизи», затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 26.07.1995 року за №256/792 ( далі - «Правила проведення комісійних судово-медичних експертиз бюро судово-медичної експертизи») та «Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затверджена наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5) (далі - «Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень»).

У відповідності до п.1.5. «Інструкції про проведення судово-медичної експертизи» проведення судово-медичної експертизи здійснюється

фахівцями державних установ судово-медичних експертиз МОЗ України.

Проведення судово-медичних експертиз може здійснюватись на підприємницьких засадах на підставі ліцензії, що видається МОЗ України.

Фахівці державних установ судово-медичної експертизи повинні

мати вищу медичну (фармацевтичну) освіту, пройти спеціальну підготовку з проведення судово-медичних експертиз та отримати сертифікат на звання судово-медичного експерта.

Без додаткового узгодження з особою, що призначила експертизу, до участі в проведенні судово-медичних експертиз як експерти можуть бути залучені професори та викладачі кафедр судової медицини, фахівці закладів охорони здоров`я та інших відомств.

Сфера знань працівників бюро СМЕ визначена кваліфікаційними характеристиками МОЗ. Ці характеристики не передбачають у штатного працівника бюро СМЕ - лікаря судово-медичного експерта знань з інших медичних спеціальностей. Відтак, у випадках, коли для відповіді на питання, поставлені перед лікарем СМЕ необхідні знання з інших медичних спеціальностей, то до проведення експертизи можуть бути залучені фахівці інших медичних спеціальностей. Такі фахівці не є штатними судовими експертами спеціалізованих експертних установ і приймають участь у роботі комісії виключно для вирішення питань у межах спеціальності та не виконують експертизи самостійно, а тому не повинні мати кваліфікацію судового експерта та бути внесеними до реєстру експертів.

Вищезазначене передбачено приписами п. 2.5. «Інструкції про проведення судово-медичної експертизи», згідно з якими у разі необхідності вирішення питань, що потребують спеціальних знань з судової медицини та інших галузей науки та техніки, призначається комплексна експертиза, яка виконується

судово-медичним експертом та фахівцями інших спеціальностей.

Приписами п.4 згаданих вище «Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз бюро судово-медичної експертизи» також передбачено, що у разі необхідності вирішення питань, що потребують спеціальних знань з судової медицини та інших галузей науки та техніки, призначається комплексна експертиза, яка виконується судово-медичним експертом та фахівцями інших спеціальностей.

На відміну від КПК України в редакції 1960 року чинний КПК України в редакції 2012 року не містить визначення понять первинної, додаткової, комісійної та комплексної експертиз.

Визначення таких понять міститься в інших нормативно-правових актах, які відповідно ст. 2 Закону України «Про судову експертизу» регулюють питання експертної діяльності.

Зокрема, положеннями п.1.2.14. вищевказаної «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» передбачено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань). Комісія експертів може утворюватися органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівником експертної установи.

Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження міститься висновок експерта (комісійна судово-медична експертиза) №392 від 14 квітня 2016 року, який складений комісією експертів на виконання постанови слідчого СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_18 від 11 листопада 2015 року.

До складу комісії експертів входили:

- голова комісії ОСОБА_9 начальник КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», кандидат медичних наук, лікар судово-медичний експерт, вища категорія, стаж 18 років, 1-й кваліфікаційний клас, доцент кафедри патологічної анатомії та судової медицини ЛНМУ ім. Д.Галицького;

члени комісії:

- ОСОБА_10 лікар-ЛОР, професор кафедри отоларингології ЛНМУ ім. Д.Галицького, доктор медичних наук, стаж 51 рік, категорія вища;

- ОСОБА_11 лікар анестезіолог-реаніматолог ВМКЦ Західного ОК, стаж 30 років, категорія вища;

- ОСОБА_12 лікар судово-медичний експерт, завідувач відділом комісійних судово-медичних експертиз, стаж 38 років, категорія вища, 3 кваліфікаційний клас;

- доповідач ОСОБА_15 лікар судово-медичний експерт, завідувач відділом судово-медичної експертизи трупів кандидат медичних науко категорія вища, стаж 17 років, 3-й кваліфікаційний клас, доцент кафедри патологічної анатомії та судової медицини ЛНМУ ім. Д.Галицького.

На вирішення комісійної судово-медичної експертизи слідчим ОСОБА_18 були постановлені наступні питання:

1. Яка причина смерті та час настання смерті?

2. Якими захворюваннями страждала і чи пов`язані вони зі смертю?

3. Чи є на тілі тілесні ушкодження, їх характер, локалізація, ступінь тяжкості?

4. Чи перебувають тілесні ушкодження в причинному зв`язку зі смертю?

5. Чи мала місце надмірна кровотеча під час проведення операції з корекції скелету носа ОСОБА_8 .? Чим це було викликано?

6. Чи мала місце надмірна кровотеча після проведення операції з корекції скелету носа ОСОБА_8 .? Чим це було викликано?

7. Чи у повному об`ємі проводилася реабілітація хворої у післяопераційний період?

8. Чи мало місце порушення медичним персоналом під час та після проведення

операції з корекції скелету носа ОСОБА_8 .? Ким та які порушення допущені та в чому виражалися порушення?

9. Які саме дії або їх відсутність та кого із медичного персоналу призвели до надмірної кровотечі, що стало причиною смерті ОСОБА_8 .?

10. У чиї функціональні обов`язки входить нагляд за пацієнтом та допомога йому у післяопераційний період для попередження та усунення загрозливих для життя станів?

11. Чи були наявні протипокази до проведення операції та наркозу?

12. Чи є в причинно-наслідковаому зв`язку з причиною смерті проведена операція?

13. Чи є в причинно-наслідковому зв`язку з причиною смерті проведений комплекс реанімаційних заходів?

14. Чи фахово був проведений наркоз?

15. Чи фахово була проведена реанімація?

З вищевказаного висновку експерта (комісійна судово-медична експертиза) №392 від 14 квітня 2016 року вбачається, що в процесі дослідження наданих органом досудового слідства матеріалів кримінального провадження №0002794 з медичними документами та медичної картки амбулаторно хворої ОСОБА_8 , враховуючи поставлені слідчим питання, комісія експертів дійшла до наступних підсумків.

«1. Як видно з «Висновку експерта» №627 від 15.09.2015р., при судово- медичній експертизі трупа гр-ки ОСОБА_8 були виявлені ознаки аспіраційної асфіксії кров`ю: рідку кров та рожеву кров`янисту піну в просвіті трахеї і бронхів, яка поширювалася до рівня дрібних бронхів і витікала з них при розрізі, обидві легені були роздуті, емфізематозні, збільшені в розмірах, на поверхні з мармуровим виглядом, легенева плевра була з множинними дрібно-крапковими крововиливами, на дотик обидві легені були підвищеної повітряності, емфізематозні, пухкі, було виявлено накладання крові на слизовій оболонці язика, пролігу і гортані, рідку кров в просвіті шлунку та дванадцятипалої кишки, при зовнішньому дослідженні виявлено ознаки оперативного втручання на носі, накладання крові на слизовій оболонці носових ходів та ротової порожнини, накладання крові у вигляді потьоку, який поширювався від правого кута рота на шию. При судово-гістологічній (Мікроскопічній) експертизі шматочків внутрішніх органів з трупа гр-ки ОСОБА_8 виявлено в легенях гостру емфізему, виражене венозне повнокрів`я, інтраальвеолярні крововиливи та набряк, в просвітах бронхіол свіжі та гемолізовані еритроцити, десквамацію бронхіального епітелію, в підслизовому шарі бронха - десквамацію покривного епітелію, повнокрів`я, діапедезні крововиливи, набряк, лімфо-макрофагальну інфільтрацію, в прилеглому лімфатичному вузлі - діапедезні екстравазати, аспірацію кров`ю респіраторного відділу легень. Беручи до уваги вищенаведені результати судово-медичної експертизи трупа, результати судово-гістологічної експертизи та дані медичних документів, комісія вважає, що причиною смерті гр-ки ОСОБА_8 є гостра дихальна недостатність, яка розвинулась внаслідок аспірації крові в респіраторний відділ легень (аспіраційна асфіксія), причиною чого, беручи до уваги вказані обставини справи в постанові, дані матеріалів кримінального провадження, дані медичних документів, могло бути проведене оперативне втручання у вигляді «Корекції скелету носа». Враховуючи стан ранніх трупних змін, виявлених на час проведення судово-медичної експертизи трупа, а також вид смерті (асфіксія), можна вважати, що смерть гр-ки ОСОБА_8 могла настати приблизно за 16-24год. до проведення розтину тіла.

2. Як видно з «Висновку експерта» №2087-2088/2015 від 31.08.2015р. при судово-гістологічній (мікроскопічній) експертизі внутрішніх органів з трупа гр-ки ОСОБА_8 виявлено ознаки захворювання дихальних шляхів - катаральний бронхіт та бронхіоліт, захворювання печінки - хронічний неактивний гепатит та захворювання шлунку - ерозивну гастропатію. При вивченні комісією медичної карти амбулаторного хворого встановлено, що ОСОБА_8 в дитинстві перенесла стафілококовий ентероколіт, парантеральний розлад травлення, хворіла на простудні захворювання і вітряну віспу. В 2001р. діагностований вірусний гепатит «А», хронічний тонзиліт. В 2002р. була взята на диспансерний облік з приводу хронічного субкомпенсованого тонзиліту, часто хворіла простудними захворюваннями. Виявлені захворювання в причинному зв`язку з настанням смерті в даному випадку не перебувають.

3.4. Згідно з «Висновком експерта» №627/2015, при судово-медичній експертизі трупа гр-ки ОСОБА_8 , крім слідів медичних маніпуляцій, будь-яких тілесних ушкоджень на тілі не виявлено.

5.6. З медичної карти стаціонарного хворого №4770, а саме, з протоколу операції «Корекція скелету носа», вбачається, що кровотеча під час операції відсутня. З протоколу допиту свідка ОСОБА_19 від 15.08.2015р., ЛОР-лікаря, який проводив дане оперативне втручання, «кровотечі під час операції не було, операція проводилась на сухому операційному полі». Але, беручи до уваги протокол операції, слід зазничити, що остання супроводжувалася відсепаруванням м`яких тканин передньої частини переділки носа, а саме в цьому місці знаходиться кровоточива зона носа - зона Літтля або сплетення Кісельбаха, пошкодження якої, зазвичай, супроводжується значною кровотечею. При судово-медичній експертизі трупа гр-ки ОСОБА_8 виявлено ознаки кровотечі: з протоколу огляду місця події від 15.08.2015р. видно, що при огляді трупа виявлено підтікання рідкої крові з рота, при зовнішньому дослідженні трупа виявлено накладання рідкої крові на слизовій оболонці носових ходів та ротової порожнини, на стентах, які були вставлені в носові ходи, від правого кута рота на шию були накладання крові у вигляді потьоку, накладання рідкої крові на поверхні язика у вигляді імбібіції кров`ю його слизової, просвіт пролігу і гортані з накладаннями крові на слизовій оболонці, в порожнині інтубаційної трубки було виявлено рожеву піну та рідку кров, в просвіті трахеї та дрібних бронхів було виявлено рідку кров та кров`янисту піну, яка поширювалася до рівня дрібних бронхів і витікала з них при розрізі, на слизовій стравоходу було виявлено накладання рідкої крові, в порожнині шлунка було біля 100мл темно-червоної рідкої крові, в 12-ти палій кишці виявлено рідку кров. При судово- гістологічній експертизі кусочків внутрішніх органів в легенях, в просвітах бронхіол уявлено свіжі та гемолізовані еритроцити, аспірацію кров`ю респіраторного відділу легень. На підставі наведених судово-медичних даних, представлених матеріалів кримінального провадження, даних медичної документації, можна вважати, що кровотеча мала місце після проведення операції. Слід зазначити, що згідно записів у історії хвороби, хвора була заінтубована інтубаційною трубкою і за умови справної і роздутої манжети інтубаційної трубки кров не могла би потрапити до дихальних шляхів, а заповнила б стравохід та шлунок (як випливає з записів анестезіолога - реаніматолога, інтубаційна трубка залишалася в трахеї увесь час під час операції та в післяопераційному періоді (даних за екстубацію ендотрахеальної трубки - виймання її з дихальних шляхів, немає) і, як видно з «Висновка експерта» інтубаційна трубка знаходилася в просвіті трахеї на момент проведення розтину трупа, але балон її (манжета) був у здутому вигляді, деформований). При операції на носі, якщо хворий в наркозі, повинна виконуватися ендотрахеальна інтубація з хорошою обтурацією трахеї манжетою, або тампонадою порожнини глотки для профілактики затікання в дихальні шляхи крові. Можна припустити, що могло мати місце несправність манжети під час операції чи в ранньому післяопераційному періоді, тим більше, що в історії хвороби відсутні дані про здійснення контролю стікання крові з носа в горло в ранньому післяопераційному періоді. Беручи до уваги вище наведене, матеріали кримінального провадження, медичні документи, слід вважати, що причиною кровотечі було проведене оперативне втручання на носі у вигляді «корекції скелету носа».

7.Чи в повному об`ємі проводилась реабілітація хворої у післяопераційний період сказати неможливо, бо з моменту закінчення операції (17.50год.) до зупинки серцевої діяльності (19.40год.) відсутня інформація про стан пацієнтки - записи анестезіолога в медичній карті стаціонарного хворого гр. ОСОБА_8 № 4770 не містять повної інформації щодо стану пацієнтки.

8. Враховуючи протокол операції з корекції скелету носа, оперативне втручання виконувалося правильно. Проте операції на верхніх дихальних шляхах повинні виконуватися в першій половині дня, хоча б з огляду на більш тривалий час спостереження. У зв`язку з відсутністю інформації про стан пацієнтки після операції і до моменту зупинки серцевої діяльності (в період з 17.50год. до 19.40год.), тобто, за весь час післяопераційного періоду до настання смерті, неможливо висловитись, яка була гемодинаміка (показники артеріального тиску, пульсу), сатурація крові (насичення крові киснем, по якому можна було б судити про наявність чи відсутність гіпоксії), чи проводилось відсмоктування вмісту трахеї та бронхів, чи хвора дихала самостійно через інтубаційну трубку, чи хвора була екстубована (виймання інтубаційної трубки з дихальних шляхів), і якщо так, то в якій годині, відсутні дані про те, чи контролювалося стікання крові з носа в горло в післяопераційному періоді. Усі ці порушення стосуються введення післяопераційного періоду і входять у функціональні обов`язки лікаря- анестезіолога.

9. До розвитку кровотечі, яка в послідуючому призвела до аспірації крові в дихальні шляхи та розвитку механічної (аспіраційної) асфіксії, як було вказано в попередніх висновках, привела операція на носі у вигляді «корекції скелету носа». Хворі після операції на дихальних шляхах повинні спостерігатися анестезіологом до моменту повного виходу з наркозу.

10. Догляд за пацієнтом під час наркозу і в періоді виходу з наркозу аж до відновлення свідомості з метою попередження загрозливих для життя станів та відновлення всіх життєво - важливих функцій, особливо дихальної та серцево-судинної системи, входить у функціональні обов`язки лікаря - анестезілога.

11. Протипоказів до проведення наркозу та операції не було, про що свідчать дані обстежень хворої та оглядів перед операцією лікарями - анестезіологом та хірургом, хоча запис анестезіолога перед операцією є недостатнім і не містить повної інформації щодо стану пацієнтки (в медичній карті стаціонарного хворого відсутній передопераційний епікриз). Наявність в анамнезі обструктивного бронхіту вимагала особливо пильного спостереженні в ранньому післяопераційному періоді.

12. Беручи до уваги дані медичних документів, а саме медичної карти стаціонарного хворого № 4770, в якій є записи про проведення оперативного втручання на носі у вигляді «корекції скелету носа», описаний об`єм операції в протоколі операції, результати судово-медичної експертизи трупа, матеріали кримінального провадження комісія вважає, що кровотеча розвинулася внаслідок проведеного оперативного втручання на носі, що ускладнилося аспірацією крові в дихальні шляхи та розвитком аспіраційної (механічної) асфіксії та перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті гр-ки ОСОБА_8 . Крім того, слід зауважити, що при будь-якій операції на носі потрібно рахуватися з можливістю розвитку кровотечі, тим більше, в даному випадку, коли були відсепаровані м`які тканини від прилеглих хрящів та спинки носа, видалено частини кісток прилеглих хрящів, розсічено з`єднання хрящів та переділки носа, слизова оболонка переділки була частково від сепарована, кістка носа була оброблена рашпілем, проведено остеотомію долотом 2см.).

13. Проведений комплекс реанімаційних заходів був направлений на відновлення життєво важливих функцій організму, а саме серцево-судинної і дихальної системи, і не може перебувати у причинно-наслідковому зв`язку з причиною смерті, хоча слід зауважити, що реанімаційні заходи, проведені хворій ОСОБА_8 не в повній мірі відповідають Уніфікованому клінічному протоколу екстреної медичної допомоги «раптова серцева смерть», затвердженому МОЗ України від 15.01.2013р. №34.

14. Беручи до уваги записи лікаря - анестезіолога, наркоз був проведений з порушеннями, а саме, наркозна карта довільної форми і не відповідає формі первинної облікової документації, яка затверджена наказом МОЗ України №110 від 14.02.2012р. «Про затвердження форм первинної облікової, документації та інструкції щодо їх заповнення, що використовується у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності». В даному випадку відсутня інформація щодо сатурації, відсотку кисню у дихальній суміші, параметрів штучної вентиляції легень чи самостійного дихання, крововтрату. Також записи анестезіолога довільної форми, в яких не висвітлюється хронологія введення препаратів для наркозу під час операції.

15. Реанімаційні заходи, описані лікарем - анестезіологом від 19.40 год. до 21.20год., не в повній мірі відповідають Уніфікованому клінічному протоколу екстреної медичної допомоги «раптова серцева смерть», затвердженого наказом МОЗ України № 34 від 15.01.2014р. Відсутній також протокол проведення реанімаційних заходів і карта серцево-легеневої реанімації. Крім того, в даних записах не вказано, чи проводилося відсмоктування вмісту трахеї та бронхів, що можна вважати недоліком післяопераційного нагляду, що в подальшому призвело до аспіраційної асфіксії.

Зі змісту висновку експерта (комісійна судово-медична експертиза) №392 від 14 квітня 2016 року вбачається, що у вказаному висновку експертами дано повні та вичерпні відповіді на поставлені слідчим запитання.

Цей висновок також було підтримано експертами у судовому засіданні під час судового розгляду вищевказаного кримінального провадження.

В результаті дослідження висновку експерта (комісійна судово-медична експертиза) №392 від 14 квітня 2016 року суд приймає до уваги наукову спроможність тих принципових положень, якими керувались експерти у своїх підсумках і правильність застосованої ними методики дослідження, повноту і наукову обгрунтованість висновку, комплексність складу комісії експертів (їх освіту стаж і досвід роботи тощо).

Такий висновок експерта не суперечить матеріалам кримінального провадження, а тому підстав для призначення та проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи суд не вбачає.

Доводи сторони захисту про те, що комісійна судово-медична експертиза була проведена на підставі карти виїзду бригади швидкої медичної допомоги, без показань лікарів цієї бригади, на думку суду, не є підставою вважати, що такий висновок експертизи є необгрунтований, оскільки про стан пацієнта ОСОБА_8 було викладено у Карті виїзду швидкої медичної допомоги та на момент приїзду бригади ОСОБА_8 вже була у стані клінічної смерті. Працівниками бригади було застосовано адреналін, який у причинного зв`язку із кровотечою та настанням смерті пацієнтки не перебуває. Пояснення кардіобригади не мають істотного значення при з`ясуванні причин смерті.

Крім цього, працівники бригади швидкої медичної допомоги були допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту. Інших відомостей, ніж ті, які викладені у карті виїзду, вони не повідомляли.

При цьому, суд приймає до уваги також те, що оцінка висновку експерта (комісійна судово-медична експертиза) №392 від 14 квітня 2016 року, як одному із доказів кримінального провадження, так і оцінка всіх інших доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також оцінка сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, буде даватись судом в нарадчій кімнаті при ухваленні кінцевого рішення за результатами розгляд даного кримінального провадження.

Крім того, зі змісту прохальної частини клопотання сторони захисту вбачається, що в ньому фактично заявлено клопотання про проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи та додаткової комісійної судово-медичної експертизи, що суперечить вищевказаним положенням п.1.2.14. «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень».

За змістом ч.ч.1, 2. 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З матеріалів справи також убачається, що під час досудового розслідування відповідне клопотання стороною захисту не заявлялось, хоч докази збираються на цій стадії кримінального провадження і надаються суду для їх безпосереднього оцінювання.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 242, 332, 369, 371, 372, 392 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 15 серпня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002794, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України відмовити.

Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали оголошений 17 березня 2023 року о 16.00 год. у приміщенні Шевченківського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Січових Стрільців, 12, пов.3/12).

Суддя ОСОБА_1