Справа № 646/323/22
№ провадження 1-кп/646/148/2023
ВИРОК

іменем України

22.03.2023 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

та обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за № 0001013 від 29.11.2021 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, освіта професійно-технічна, непрацюючого, неодруженого, маючого сина ОСОБА_7 , 2020 року народження, судимого 10.06.2021 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України іспитовий строк 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , близько 20 год. 45 хв. 29.11.2021 року, перебуваючи поруч із домоволодінням № 36 по вул. Чугуївській у м. Харкові, побачив ОСОБА_4 , після чого у нього виник умисел, спрямований на скоєння на неї нападу з метою заволодіння її майном, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я останньої. Усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з корисливого мотиву, реалізуючи вказаний вище умисел, ОСОБА_6 підняв камінь та, тримаючи його у правій руці, підійшов до ОСОБА_4 , після чого наніс їй каменем три удари в область задньої частини голови, спричинивши тим самим закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з наявністю гематоми в ділянці потилиці по умовній серединній лінії на кордоні з тім`ям, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів, але не більше трьох тижнів. ОСОБА_4 від отриманого впала на землю, а ОСОБА_6 ривком своєї руки висмикнув мобільний телефон ТМ «Motorola», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю 1200 грн. 00 коп., який ОСОБА_4 тримала у лівій руці. Заволодівши майном ОСОБА_4 , ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я (розбій).

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у фактично скоєному визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Фактичні обставини справи не оспорював, пояснив при цьому, що 29.11.2021 року, близько 20 год. 45 хв. він проходив по вул. Чугуївській у м. Харкові. Біля будинку № 36 він побачив жінку та вирішив напасти на неї, щоб забрати у неї телефон. Він підняв камінь та, тримаючи його у правій руці, наблизився до неї, після чого тричі вдарив камінням в область голови. Від отриманих ударів жінка впала на землю, а він ривком вихватив у неї з лівої руки телефон ТМ «Motorola» та побіг з місця нападу. Спричинення в наслідок його дій закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку з наявністю гематоми в ділянці потилиці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_4 не оспорював. Вказав, що згодом вказаний телефон у нього вилучили працівники поліції. Цивільний позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього на користь потерпілої 4495 грн. 30 коп. матеріальної шкоди та 25000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Пояснення ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї провини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його провина підтверджується наступними зібраними у справі і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка під час судового розгляду зазначила, що 29.11.2021 року вона поверталась по вул. Чугуївській у м. Харкові. Була одягнута у верхній одяг із капюшоном, розмовляла телефоном із матір`ю. Близько 20 год. 45 хв. вона відчула три сильних удари по потилиці, від чого впала на землю. До неї наклонився невідомий на той час хлопець ОСОБА_6 та вирвав у неї з лівої руки мобільний телефон, після чого він побіг геть. Через деякий час вона звернулась до працівників поліції, які затримали ОСОБА_6 та вилучили у нього її телефон. Згодом працівники поліції повернули їй її телефон. До теперішнього часу ОСОБА_6 спричинену їй шкоду не відшкодував. Внаслідок отриманих ударів, вона отримала закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з наявністю гематоми в ділянці потилиці, був спричинений короткочасний розлад здоров`я, вона була вимушена проходити лікування у медичному закладі, купляти за свої кошти ліки, займатись відновленням здоров`я. Вона отримала сильний фізичний біль, був порушений звичайний спосіб її життя, порушенні відповідні життєві плани, до теперішнього часу вона не змогла повністю відійти від отриманих травм, постійно відчуває біль в області голови, що унеможливлює її повноцінне життя. Внаслідок дій ОСОБА_6 їй була спричинена матеріальна шкода, пов`язана із купівлею медичних препаратів у сумі 4495 грн. 30 коп. та моральна шкода у розмірі 25000 грн. 00 коп. Цивільний позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим, в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, а тому вина ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я (розбій).

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він судимий 10.06.2021 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України іспитовий строк 1 рік, освіта професійно-технічна, не працює, неодружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Окрім цього, суд звертає увагу, що ОСОБА_6 вчинив новий умисний злочин, маючи судимість за умисний злочин, що в свою чергу свідчить про рецидив злочинів; та вчинив кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_4 - особи похилого віку, натомість зазначене не враховується судом як обтяжуючі покарання обставини, відповідно до п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 67 КК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування обставини рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, не було зазначено в обвинувальному акті як таких, що обтяжують покарання відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.

На думку суду, визнання цих обставин відповідно до п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 67 КК України такими, що обтяжують покарання, не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України.

Такий висновок цілком відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного суду від 20.12.2018 року (справа № 679/783/17).

Таким чином, обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відсутні.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, думку прокурора та потерпілої, які вважали за доцільне призначення покарання у виді позбавлення волі, суд приходить до висновку, що виправлення, перевиховання ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень можливо лише в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд враховує, що попередній вирок Мар`їнського районного суду Донецької області від 10.06.2021 року набрав законної сили та відповідно до вимог ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 21 КПК України є обов`язковими до виконання на всій території України.

В силу ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання суд частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 10.06.2021 року.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Строк відбування покарання ОСОБА_6 необхідно рахувати з 29.11.2021 року - моменту його фактичного затримання.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 (а.с. 22-24), суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

Як зазначено у ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно положень ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (ст. 11 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

З положень ч. ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина його є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Звертаючись до суду із позовною заявою про стягнення матеріальної та моральної шкоди, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_6 на її користь моральну шкоду у розмірі 25000 грн. 00 коп. та матеріальну шкоду в розмірі 4495 грн. 30 коп.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_4 витратила на лікування 4495 грн. 30 коп., що фактично підтверджується долученими до матеріалів провадження квитанціями (а.с. 26-29).

При визначенні розміру моральної шкоди потерпілій, суд враховує обставини вчиненого обвинуваченим діяння, характер і глибину душевних страждань потерпілої, пов`язаних із відновленням стану здоров`я (перебування на стаціонарному лікуванні), отримання нею сильного фізичного болю, той факт, що був порушений звичайний спосіб її життя, порушенні відповідні життєві плани, до теперішнього часу вона не змогла повністю відійти від отриманих травм, постійно відчуває біль в області голови, що унеможливлює її повноцінне життя.

Обвинувачений під час судового розгляду позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, а саме з ОСОБА_6 на її користь підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 4495 грн. 30 коп. та моральна шкода у розмірі 25000 грн. 00 коп., а всього 29495 грн. 30 коп.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта, за проведення судово-товарознавчої експертизи № 34554 від 13.12.2021 року у розмірі 1716 грн. 10 коп.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 слід залишити без змін - у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

В силу ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати покарання за попереднім вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 10.06.2021 року та остаточно до відбуття призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 29.11.2021 року - моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 4495 грн. 30 коп., моральну шкоду у розмірі 25000 грн. 00 коп., а всього стягнути 29495 (двадцять дев`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн. 30 коп.

Речовий доказ мобільний телефон ТМ «Motorola», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 вважати повернутим законному володільцю.

Речовий доказ предмет, зовні схожий на камінь чорно-сірого кольору, переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області - знищити.

Речовий доказ паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії № НОМЕР_3 долучений до матеріалів провадження - повернути законному володільцю.

Речовий доказ DVD-R диск, світло-сірого кольору з заводським написом Verbatim долучений до матеріалів провадження залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта, за проведення судово-товарознавчої експертизи № 34554 від 13.12.2021 року у розмірі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) грн. 10 коп.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишити без змін - у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.12.2021 року на мобільний телефон ТМ «Motorola», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 - скасувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий -