Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1227/22
Номер провадження 1-кс/530/437/22

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2022 р. слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , за участю слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу підозрюваному
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Петрівка Тарутинського району Одеської області, жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, освіта середня, не працюючому, раніше не судимому, має на утриманні одну малолітню дитину, у вигляді домашнього арешту,-
В С Т А Н ОВ И В :
Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000358 від 06.12.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.
Слідчий слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області із клопотанням погодженим прокурором Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.12.2022 року поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами ВП Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_7 відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до своїх посадових обов`язків, здійснював заходи по охороні громадської безпеки і громадського порядку на території Опішнянської об`єднаної територіальної громади Полтавського району Полтавської області.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, митні органи, органи охорони державного кордону, органи державної податкової служби і установи виконання покарань, державної контрольно-ревізійної служби, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозахисні та правоохоронні функції.
Згідно зі ст.2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Пунктом 2 статті 18 вказаного Закону передбачено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
Згідно зі ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.
Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.
06.12.2022 до чергової частини відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про умисне спричинення тілесних ушкоджень невідомою особою громадянину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке зареєстроване в «Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області» за №3176 від 06.12.2022.
На вищезазначене повідомлення, на місце події направлено поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами ВП Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_7 , поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами ВП Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_9 та оперуповноваженого зонального сектору №2 ВКП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , які у своїй діяльності керувалися ст.23 Закону України «Про Національну поліцію».

06.12.2022 близько 16 год. 30 хв., вищевказані працівники поліції, під час реагування на повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з умисним спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , виявили ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий перебував у приміщенні «Пункту незламності» за адресою: АДРЕСА_2 . Підійшовши до нього, працівники поліції представились та запропонували надати пояснення по суті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .. У відповідь, ОСОБА_6 почав поводитись агресивно та виражатися нецензурною лайкою в бік працівників поліції. На повторні неодноразові вимоги поліцейських припинити свої протиправні дії та надати пояснення за фактами спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не реагував.
В цей час, ОСОБА_6 , усвідомлюючи належність поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами ВП Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_7 до працівників правоохоронного органу, не бажаючи підкорюватись законним вимогам працівників правоохоронного органу та намагаючись протидіяти їх законній діяльності з охорони громадського порядку та громадської безпеки, неочікувано і без попередніх погроз, умисно завдав останньому одного удару кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: гематоми навколо лівого ока та осаднення шкіри біля зовнішнього кута лівого ока, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №273 від 07.12.2022 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, своїми суспільно-небезпечними умисними діями, які виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.
06.12.2022 о 20 год. 01 хв. ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні даного злочину, на підставі ст.208 КПК України.
07.12.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.
Вина підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.
Під час досудового розслідування встановлено ризики передбачені ст.177 ч.1 п.1, 3, 5 КПК України для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
2)незаконно впливати на потерпілого та свідків;
3)вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків визначених ст.177 КПК України.
Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє суворість покарання яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років. Підозрюваний постійно проживає на території Одеської області, однак злочин вчинив на території Полтавської області.
Крім того, слідчий вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно вплинути на свідків по даному кримінальному провадженню, шляхом висловлення погроз, застосування фізичного та психологічного насильства, схиляння їх до дачі неправдивих показань. Під час проведення слідчих дій із свідком ОСОБА_11 встановлено, що підозрюваний усно погрожував даному свідку фізичною розправою, що відображено у протоколах слідчих дій. Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.
В судовому засіданні, слідчий слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, підтримав та просив його задовольнити, прокурор підтримав клопотання слідчого. Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання просив обрати особисте зобов`язання.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши клопотання та додатки до нього приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000358 від 06.12.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України
Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.12.2022, поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами ВП Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_7 відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до своїх посадових обов`язків, здійснював заходи по охороні громадської безпеки і громадського порядку на території Опішнянської об`єднаної територіальної громади Полтавського району Полтавської області.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, митні органи, органи охорони державного кордону, органи державної податкової служби і установи виконання покарань, державної контрольно-ревізійної служби, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозахисні та правоохоронні функції.
Згідно зі ст.2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Пунктом 2 статті 18 вказаного Закону передбачено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
Згідно зі ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.
Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.
06.12.2022 до чергової частини відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про умисне спричинення тілесних ушкоджень невідомою особою громадянину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке зареєстроване в «Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області» за №3176 від 06.12.2022.
На вищезазначене повідомлення, на місце події направлено поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами ВП Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_7 , поліцейського офіцер громади сектору взаємодії з громадами ВП Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_9 та оперуповноваженого зонального сектору №2 ВКП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , які у своїй діяльності керувалися ст.23 Закону України «Про Національну поліцію».

06.12.2022 близько 16 год. 30 хв., вищевказані працівники поліції, під час реагування на повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з умисним спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , виявили ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий перебував у приміщенні «Пункту незламності» за адресою: АДРЕСА_2 . Підійшовши до нього, працівники поліції представились та запропонували надати пояснення по суті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . У відповідь, ОСОБА_6 почав поводитись агресивно та виражатися нецензурною лайкою в бік працівників поліції. На повторні неодноразові вимоги поліцейських припинити свої протиправні дії та надати пояснення за фактами спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не реагував.
В цей час, ОСОБА_6 , усвідомлюючи належність поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами ВП Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_7 до працівників правоохоронного органу, не бажаючи підкорюватись законним вимогам працівників правоохоронного органу та намагаючись протидіяти їх законній діяльності з охорони громадського порядку та громадської безпеки, неочікувано і без попередніх погроз, умисно завдав останньому одного удару кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: гематоми навколо лівого ока та осаднення шкіри біля зовнішнього кута лівого ока, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №273 від 07.12.2022 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, своїми суспільно-небезпечними умисними діями, які виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.
06.12.2022 о 20 год. 01 хв. ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні даного злочину, на підставі ст.208 КПК України.
07.12.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.
Вина підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є не тяжким злочином, за який передбачено покарання до 5 років позбавлення волі. Також, ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, постійно проживає на території Одеської області, однак злочин вчинив на території Полтавської області, тому під загрозою покарання може покинути місце проживання та ухилятися від органів досудового розслідування та суду.
У підтвердження висновку про можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні необхідно зазначити наступне, що ОСОБА_6 з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, може незаконно вплинути на а свідків по даному кримінальному провадженню, шляхом висловлення погроз, застосування фізичного та психологічного насильства, схиляння їх до дачі неправдивих показань, чи взагалі відмови від дачі показів та уникнення від кримінальної відповідальності. Під час проведення слідчих дій із свідком ОСОБА_11 мною встановлено, що підозрюваний усно погрожував даному свідку фізичною розправою, що відображено у протоколах слідчих дій.
Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов"язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан. При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до §1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув"язнення.
Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).
Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).
Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).
У рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) ЄСПЛ вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_6 обвинувачується в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, є нетяжким злочином, тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, а тому звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.
При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застосування домашнього арешту, однак застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки з урахуванням сукупності цих даних слідчий суддя вважає, що з метою виконання вимог ст.ст.177,178 КПК України та на виконання вимог ст.196 КПК України та унеможливлення переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також з метою запобігання можливого впливу на свідків, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час з 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який діє по даний час та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), вбачаються передбачені законом підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
При вирішенні клопотання судом також враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Під час досудового розслідування встановлено ризики та підстави передбачені ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовуються тим, що ОСОБА_6 проживає на території Одеської області, однак злочин вчинив на території Полтавської області, тому з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєння злочину, покарання за яке передбачене у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, може переховуватися від органів досудового розслідування у тому числі і на тимчасово окупованій, непідконтрольній території України.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а також наявність ризиків, визначених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я ОСОБА_6 ; міцність соціальних зв`язків, наявність в підозрюваного ОСОБА_6 місця роботи або навчання, наявність родичів та житла на території України, особливо, на тимчасово окупованій території України, його репутацію, майновий стан, наявність повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Підозрюваний є працездатним, має стан здоров`я, яке достатнє для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень; особу підозрюваного ОСОБА_6 , який вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Вказані обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні. Ці обставини свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні слідчий та прокурор довели, що маються реальні ризики, передбачені п.п. 1,5.ч.1ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, вплинути на свідків.
Виходячи з наведеного, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, 369-372 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді домашнього арешту задоволити.
Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Петрівка Тарутинського району Одеської області, жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, освіта середня, не працюючому, раніше не судимому, має на утриманні одну малолітню дитину, запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці до 07.02.2023 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов"язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:
-прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;
-перебувати по місцю постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу із 18 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв..
Строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків - до 07.02.2023 року.
Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України копію ухвали про застосування домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 для виконання її у частині домашнього арешту надіслати до Одеського районного управління поліції №1 ГУ Національної поліції в Одеській області за місцем проживання цього підозрюваного.
Копію ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_6 та надіслати для контролю за виконанням прокурору Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 ..
В разі невиконання вищевказаних зобов"язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1