ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1452/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/36/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 24 січня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання захисника, яке підтримане підозрюваним про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням чи обмеженням волі відмовлено. Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 24.01.2023р., яке погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 задоволено. Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду. Строк дії ухвали до 00 год. 00 хв. 23 березня 2023 року.

Задовольняючи клопотання старшого слідчого слідчий суддя виходив з того, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні старшого слідчого підтверджують необхідність обмеження права підозрюваного ОСОБА_7 на свободу. За встановлених в судовому засіданні обставин слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить на даному етапі досудового розслідування належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. У разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави відповідно до ч.4 ст.182 та ч.3 ст.183 КПК України. Також просить допитати в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 по обставинах, які відбувалися з ними 19.05.2022 року та 20.05.2022 року в м. Тернополі в офісі, який належить ОСОБА_10 .

Свої вимоги мотивує тим, що його адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні подав клопотання про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , щодо обставин, які сталися 19.05.2022 року та 20.05.2022 року в офіці, який належить ОСОБА_10 , однак слідчим суддею було відмовлено у даному клопотанні чим порушив його право гарантоване п.7 ч.2 ст. 193 КПК України.

Також зазначає, що слідчий суддя залишив поза увагою заперечення його захисника, щодо невідповідності наданих прокурором письмових доказів вимогам ст.ст.84,86,87 КПК України, а також не дав йому можливості надати пояснення по обставинах, що зазначені в клопотанні, чим порушив п.3 ч.1 ст.7, ч.1 ст.21, ч.1, ч.2 ст.22 та ст.94 КПК України

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, дослідивши матеріали провадження та допитавши свідків сторони захисту, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В цьому провадженні, 24 січня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, вимагання, ч.1 ст.263 КК України незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами.

Згідно матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні вказаного злочину за таких обставин: у квітні 2022 року ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, вступив у злочинну змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , направлену на вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 , який, будучи керівником ТОВ «ФСК будівельна компанія», займався підприємницькою діяльністю у сфері надання будівельних послуг, достовірно знаючи, що з 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан на підставі Закону України №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Реалізуючи свій злочинний намір, 30.04.2022р. ОСОБА_11 зателефонував до ОСОБА_10 та передав мобільний телефон ОСОБА_13 , який під час телефонної розмови із ОСОБА_10 , діючи умисно, з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , висунув незаконну вимогу ОСОБА_10 про передачу ОСОБА_11 грошових коштів в розмірі 460 000 грн. в рахунок погашення неіснуючого боргу, погрожуючи при цьому погрозою насильства над потерпілим, зокрема, фізичною розправою. Продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним злочинним умислом, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_14 13.05.2022р. на автомобілі марки «ТОYОТА», моделі «SEQUOIA» д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_13 , приїхали у АДРЕСА_1 , за місцем знаходження офісу ОСОБА_10 . Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_14 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, діючи умисно з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , висунули незаконну вимогу ОСОБА_10 про передачу грошових коштів неіснуючого боргу перед ОСОБА_11 в розмірі 900000 грн., погрожуючи при цьому ОСОБА_10 фізичною розправою. У подальшому, 18.05.2022р. ОСОБА_7 , діючи умисно з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , зателефонував до ОСОБА_15 , який являється батьком ОСОБА_10 , та висловив йому погрози щодо фізичної розправи над ОСОБА_10 , якщо той не передасть на їх вимогу грошові кошти неіснуючого боргу ОСОБА_11 . Надалі, 19.05.2022р. ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_14 приїхали на автомобілі марки ««ТОYОТА», моделі «SEQUOIA» д.н.з. НОМЕР_1 , у АДРЕСА_1 , де за попередньою домовленістю зустрілись із ОСОБА_10 . Під час вказаної зустрічі ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , діючи з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , висловили вимогу ОСОБА_10 про передачу грошових коштів неіснуючого боргу перед ОСОБА_11 в розмірі 900 000 грн., погрожуючи при цьому ОСОБА_10 фізичною розправою. Цього ж дня, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_14 , діючи умисно з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , перебуваючи у АДРЕСА_1 з метою залякування та схиляння до передачі їм грошових коштів, нанесли удари руками по обличчі та голові ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді синців лобової ділянки голови справа, повік правого ока, що поширюється на виличну ділянку, садна носа, синця правої щічної і чисельні садна лівої привушної ділянок, дефект ріжучого краю перших верхнього і нижнього лівих зубів, крововиливи слизової оболонки верхньої губи у центральній частині і зліва, синець лівого передпліччя, садна 1-2-3-го пальців правої кисті, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Надалі, 01.06.2022р. та 03.06.2022р. ОСОБА_7 , діючи з відома ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , з метою отримання грошових коштів у ОСОБА_10 , які вони вимагали раніше, телефонував до його батька ОСОБА_15 та висловлював останньому вимоги про передачу ОСОБА_10 грошових коштів неіснуючого боргу ОСОБА_11 , погрожуючи при цьому фізичною розправою над ОСОБА_10 . Окрім цього, 03.06.2022р. та 26.07.2022р. ОСОБА_7 , діючи з відома ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 , телефонував до останнього та висловлював вимоги про передачу грошових коштів неіснуючого боргу перед ОСОБА_11 . У подальшому, 09.08.2022р. ОСОБА_14 , діючи з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , під час зустрічі із ОСОБА_10 біля спортивного комплексу «Колізей», що по вул. Соломії Крушельницької, 14 у м. Тернопіль, висловив вимогу про передачу грошових коштів неіснуючого боргу перед ОСОБА_11 , які вони вимагали у ОСОБА_10 раніше. Також, 15.08.2022р. ОСОБА_7 , діючи з вдома ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , під час зустрічі із ОСОБА_10 , яка відбулася на території АЗС «ОККО», що за адресою м. Тернопіль, вул. С.Будного,40, висловив вимогу про передачу ОСОБА_10 грошових коштів неіснуючого боргу перед ОСОБА_11 . Після цього, 16.08.2022р. ОСОБА_13 , діючи з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , з метою отримання грошових коштів, які вони вимагали раніше, зателефонував до ОСОБА_10 й під час вказаної розмови висловив останньому вимогу про передачу грошових коштів у сумі 500 000 грн. неіснуючого боргу перед ОСОБА_11 .

ОСОБА_10 сприйняв вищезазначені погрози фізичною розправою, які йому висловлювали як реальні, усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, був змушений погодитись на незаконну вимогу ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 передати їм грошові кошти у сумі 500 000 грн. неіснуючого боргу перед ОСОБА_11 .

17.08.2022р. ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_13 зателефонував до ОСОБА_7 та повідомив, що він зібрав обумовлену суму та готовий передати ці кошти ОСОБА_7 . Цього ж дня, за місцем роботи ОСОБА_10 в приміщення офісу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за вказівкою ОСОБА_7 прийшов ОСОБА_12 , який не був обізнаний із злочинним умислом ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , направленим на вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 , та повідомив ОСОБА_10 , що він прийшов по гроші для ОСОБА_7 . ОСОБА_10 у той же час, перебуваючи у приміщенні свого офісу за вказаною адресою, відмовився передати грошові кошти ОСОБА_12 та повідомив про це ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону. Однак ОСОБА_7 під час телефонної розмови із ОСОБА_10 із застосуванням погроз та залякування наполягав на тому, щоб ОСОБА_10 передав грошові кошти ОСОБА_12 , оскільки той діяв за його вказівкою. Надалі, цього ж дня, 17.08.2022р., ОСОБА_13 , діючи з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , з метою отримання грошових коштів, які вони вимагали раніше, під час телефонної розмови із ОСОБА_10 висловив останньому вимогу про передачу грошових коштів у сумі 500 000 грн., повідомивши, що ОСОБА_12 діє в їхніх інтересах, однак ОСОБА_10 також відмовився передавати кошти ОСОБА_12 , повідомивши ОСОБА_13 та ОСОБА_7 про те, що він цього чоловіка не знає, а тому грошові кошти йому передавати не буде.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею ретельно перевірені.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, так як це підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який вказує на безпосередню участь у вчиненні цього злочину саме підозрюваним ОСОБА_7 . Крім того, показання потерпілого об`єктивно узгоджуються з даними негласних слідчих дій і протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтролю особи від 17.08.2022 року, якими підтверджується факт вимагання у потерпілого ОСОБА_10 900 тис. грн. з із застосуванням насильства, висновком експертизи відео-,звукозапису від 28.09.2022 року яким встановлено, що ОСОБА_7 брав участь в розмовах, які зафіксовані в ході НСРД і вимагав гроші у ОСОБА_10 та погрожував застосуванням насильства.

Зі змісту оскарженої ухвали видно, що задовольняючи клопотання слідчого про застосування цього запобіжного заходу слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених ст. 177 КПК України, обставин, передбачених ст. 178 КПК України, мотивувавши своє рішення наявністю зазначених в клопотанні ризиків, обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч.4 ст.189 КК України) за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, а також у вчиненні тяжкого злочину (ч.1 ст.263 КК України) санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років та прийшов до обґрунтованого висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

Так, слідчий суддя, при постановленні ухвали зробив правильний висновок, що підозрюваний розуміючи наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України та наслідки, які спричинені його діями, і відповідно міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії, спрямовані на: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, які є його товаришами, і те що він знаючи потерпілого свідків шляхом погрози може схиляти їх до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування; перебуваючи на волі зможе продовжувати свою злочинну діяльність.

За встановлених в ході судового розгляду і наведених в оскарженій ухвалі обставин слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що застосування до підозрюваного тримання під вартою відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та відомостям про особу підозрюваного, і на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для досягнення завдань кримінального провадження.

Також, встановлені в ході судового розгляду обставини в сукупності свідчать про те, що застосування менш суворих запобіжних заходів, в тому числі визначення розміру застави в порядку ч.4 ст.183 КПК України, не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи підозрюваного ОСОБА_7 про те, що слідчий суддя допитав свідків які вказані у клопотанні сторони захисту не спростовують правильності висновків слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої підозри і наявність підстав для застосування запобіжного заходу.

Так, допитаний в ході апеляційного розгляду за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_12 пояснив, що підозрюваний ОСОБА_7 є його керівником по роботі. Також, ОСОБА_12 повідомив, що у травні 2022 року ОСОБА_7 до потерпілого фізичну силу не застосовував. Показання свідка ОСОБА_12 підтримав допитаний в ході апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_11 .

Однак, повідомлені ними обставини не спростовують об`єктивних даних результатів негласних слідчих дій, які дають обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення інкримінованого йому злочину.

Доводи апеляційної скарги підозрюваного про те, що йому не було надано можливості надати пояснення по обставинах справи є формальними, оскільки в ході апеляційного розгляду підозрюваному було забезпечено можливість дати особисті пояснення, ставити питання свідкам та іншому підозрюваному, які допитувались в судовому засіданні, виступити в судових дебатах. Однак, ОСОБА_7 не скористався можливістю надати свої пояснення по суті справи, а в судових дебатах лише вказав, що підтримує виступ захисника.

За вказаних обставин слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що застосування до підозрюваного тримання під вартою відповідає тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, і на даному етапі досудового розслідування такий запобіжний захід є необхідним для досягнення завдань кримінального провадження. Висновок слідчого судді про неможливість визначення розміру застави відповідає вимогам ч.4 ст.184 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону, ґрунтується на всебічному дослідженні наданих суду матеріалів провадження, а тому не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 24 січня 2023 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді