У Х В А Л А

23.01.2023 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

із участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000285 від 20.08.2022 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, неодруженого, не працюючого, судимості не має,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, без освіти, неодруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.12.2019 року за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки один місяць, звільненого 21.04.2022 року з місць позбавлення волі після відбуття покарання,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В сьогодніщнє судове засідання не з`явилася потерпіла ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_3 подав суду копію повідомлення УКР ГУНП у Вінницькій області від 23.01.2023 року, згідно якого відповідно до відомостей інтегровано- телекомунікаційної системи "Аркан" ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 0.10.2022 року виїхала за межі України через ділянку українсько-польського кордону, з підстав чого вважає неможливим вручення їй судового виклику в загальному порядку.

За наведених вище обставин щодо відсутності виклику про належний виклик потерпілої ОСОБА_8 судом визначено неможливим проведення судового розгляду у її відсутність.

Також в судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав попередньо подане клопотання про продовження обидвом обвинуваченим строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказав на об`єктивну неможливість закінчити судовий розгляд до закінчення чинного строку їх запобіжного заходу. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що дотепер не зникли та не зменшилися ризики, передбачені ст.177 КПК України, які визначаються тим, що за наявності обгрунтованого обвинувачення у вчиненні тядкого умисного злочину, яка підтверджується певним переліком сукупності здобутих під час досудового розслідування доказів, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, можуть переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення. Зауважив, що обвинувачені не мають власного стабільного доходу, раніше притягувались до кримінальної відповідальності, не одружені, не мають усталених соціальних зв`язків, а також усвідомлюють тяжкість злочину, у вчиненні якого їх обвинувачують, у зв`язку з чим можуть залишити місце свого проживання задля уникнення кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_7 заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 . Заявили про зменшення з часом раніше визначених ризиків та просили замінити ОСОБА_4 . чинний запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання останнього по АДРЕСА_1 із можливістю носіння електронного засобу контролю.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 вважали недостатньо обгрунтованим клопотання покурора про продовження строку тримання під вартою з підстав невірної на їх думку кваліфікацією злочину за пред`явленим обвинувачення. Важають достатнім для забезпечення виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_5 застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його постійного проживання по АДРЕСА_2 , на який просили змінити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 додатково просив врахувати наявність на його утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, уточнивши, що їхнє батьківство ним у встановленому порядку не визнавалось.

Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали судового провадження, судом встановлено таке.

У відповідності до положень ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого наразі обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є тяжким злочином відповідно, покарання за який передбачають у вигляді позбавлення волі на строк, що вочевидь перевищує три роки, обставини чого визначають можливість застосування тримання під вартою до особи, що не має судимості, яким є обвинувачений ОСОБА_4 , а також до обвинуваченого ОСОБА_5 , судимість якого не була знята і не погашена.

Строк дії раніше продовженого щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02.12.2022 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, спливає 30.01.2023 року, проте, закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження у зазначені строки не вбачається можливим за потреби проведення допиту всіх учасників кримінального провадження та дослідження решти доказів.

Для належного забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків та запобігання наявним ризикам, які продовжують існувати, вказаний запобіжний захід на думку суду підлягає продовженню.

У вирішенні клопотання сторони обвинуваченого суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини кримінального провадження, особи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , характер та обсяг висунутого їм обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання їх винуватими, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано прокурором, та чинність яких не спростовано стороною захисту за власною незгодою з правильністю кваліфіації суспільно небезпечного діяння, що підлягає з`ясуванню та безпосередньому визначенню суто в ході судового розгляду за наслідком дослідження доказів. Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з урахуванням наведеного прокурором, не маючи стійких соціальних зв`язків та легальних джерел постійного доходу, зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання за непредставлення суду документальних підтверджень протилежних відомостей, а ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину також проти власності, тому вони досить вірогідно можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення або переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, надто з огляду на обвинувачення їх у вчиненні умисного тяжкого злочину, за обтяжуючих відповідальність обставин.

При цьому, суд визнає необгрунтованими доводи сторони захисту щодо можливості виконання процесуальних обов`язків обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за попередніми місцями їх проживання по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 відповідно, обставини чого не доведені жодними документальними відомостями, включно щодо права їх користування вказаним об`єктами житла та згоду його власників на це, про що судом вже наголошувалось раніше при вирішення аналогічних клопотань. З цих підстав суд вважає, що клопотання сторін захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 та обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задоволенню не підлягає, оскільки ступінь наведених вище ризиків наразі не зменшився й даний вид запобіжного заходу, не пов`язаний з триманням під вартою, не здатен їм належно запобігти.

Тому з урахуванням відсутності виключних обставин щодо неможливості застосування відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу, суд доходить висновку, що строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід продовжити за невстановлення достовірних підстав для можливості застосування щодо них жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, як такого, що недостатні для запобігання вказаним ризикам та забезпечення виконання останніми процесуальних обов`язків, а тому визначає, що застосування запобіжного заходу щодо них у виді тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів.

З урахуванням наведеного, продовжуючи обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк тримання під вартою, суд не виходить з автоматичного його продовження, оскільки визначає, що такий винятковий захід в цьому випадку є виправданим щодо кожного з них, так як наявний більш вагомий суспільний інтерес у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинувачених від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи особистості.

Також суд об`єктивно зважає на обставини того, що встановлений обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кожному грошовий розмір застави 50160 грн, який становить двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, відповідаючи мінімальному розміру застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, об`єктивно не становить нездоланих обмежень використання ними права на передбачений законом більш м`який вид альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст. 131, 132, 176-178, 183, 199, 331, 350 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 та обвинуваченому ОСОБА_5 кожному з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора задоволити.

Відкласти судове засідання з повторним викликом учасників кримінального провадження та свідків на 13 годин 30 хвилин 22.03.2023 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.08.2022 року, продовжити на 60 днів, тобто до 23.03.2023 року включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.08.2022 року, продовжити на 60 днів, тобто до 23.03.2023 року включно.

На ухвалу суду в частині продовження строку запобіжного заходу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду, що не перешкоджає судовому розгляду.

Суддя ОСОБА_1