ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/737/23 Справа № 185/7765/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року було продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11 лютого 2023 року.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні в стані алкогольного сп`яніння злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином та спричинив загибель двох осіб, тому обвинувачений ОСОБА_6 , у випадку зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, з огляду на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, процесуальні наслідки зазначеного в контексті покарання, що загрожують даній особі у разі визнання винуватою, може перешкоджати судовому провадженню, незаконно впливати на свідків та потерпілих переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням на нього обов`язків, визначених законом.

Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що ризики, заявлені прокурором, є недоведеними та формальними, оскільки прокурором не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин. Сторона захисту в суді першої інстанції наполягала, що цілком достатнім буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, що цілком забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 з урахуванням його особи, оскільки він раніше не судимий, позитивно характеризується, має родину та постійне місце мешкання, а також висловлював свою позицію та готовність проходити службу в ЗСУ в умовах воєнного стану в України.

Зазначає, що, в судовому засіданні 14.12.2022 року було допитано свідка ОСОБА_8 , який безпосередньо після ДТП був на місці ДТП та свідок повідомив, що ОСОБА_6 не мав наміру залишити місце ДТП та переховуватись, а навпаки, вживав заходи щодо відвернення наслідків ДТП. Суд дослідив в судовому засіданні матеріали (докази надані стороною захисту), про те, що ОСОБА_6 одразу після ДТП вживав заходи щодо висловлення співчуття родинам загиблих та відшкодування шкоди, що його позитивно характеризує.

Позиція потерпілих, які вважають ОСОБА_6 винним, не може слугувати підставою для тримання ОСОБА_6 під вартою та посилання на неї судом при продовженні запобіжного заходу не відповідає принципу поводження з ОСОБА_6 , як з невинною особою.

Також ОСОБА_6 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, військовозобов`язаний, не має негативних характеристик, працював та мав дохід і надалі має намір працювати і якщо буде перебувати під цілодобовим домашнім арештом - працювати віддалено через мережу інтернет, в т.ч. щоб мати змогу надавати матеріальну допомогу потерпілим.

Захисник також зазначив, що перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом ОСОБА_6 не матиме змоги керувати транспортними засобами і зокрема він не має інших транспортних засобів у володінні, а той що був у ДТП, наразі є речовим доказом та доступу до нього немає, він не придатний до використання, тому ризик повторного скоєння кримінального правопорушення, на що посилається прокурор, є необгрунтованим.

Захисник наголошує, що у ОСОБА_6 є міцні соціальні зв`язки, оскільки він вихований та проживає у повноцінній родині з батьком і матір`ю, а також має сестру.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_6 , він може вдатись до спроб переховуватись від суду, та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, а також незаконно впливати на свідків та потерпілих, з огляду на те, що розгляд вказаного кримінального провадження наразі не завершено, тому ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_6 може скоїти інше кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, оскільки обвинувачений допускає грубі порушення ПДР України, а саме перебуваючи у стані алкогольного спяніння допускає небезпечне та агресивне водіння.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується, має родину та постійне місце мешкання, оскільки наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 бажає проходити службу в ЗСУ в умовах воєнного стану в України, не зменшує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3