ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2077/22 Справа № 237/2312/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 24 листопада 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією ВЧ НОМЕР_1 , солдата на посаді кулеметника 3-ї роти НОМЕР_2 взводу 2-го відділення, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України (далі - КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

22 листопада 2022 року до Мар`їнського районного суду Донецької області із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000471 від 28.09.2022, звернувся слідчий СВ ВП №2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_9 , погоджене начальником Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_10 в якому порушувалося питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 до трьох місяців.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 24 листопада 2022 року клопотання слідчого було задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 до трьох місяців, тобто до 29.12.2022 року, включно, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місцем дислокації: АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю та необґрунтованістю.

Вважає, що слідчим суддею при розгляді клопотання не було надано належно правової оцінки тому, що клопотання слідчого не було належним чином обґрунтоване і на даний час вже відсутні законні підстави для подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою.

В обґрунтування посилаючись на практику ЄСПЛ, вказує на недоведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України (далі - КПК) та вважає, що висновки слідчого судді про їх наявність ґрунтуються лише на припущеннях, що суперечить нормам кримінального процесуального закону України.

Вважає, що доводи сторони обвинувачення про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК є виключно гіпотетичними та абсолютно не обґрунтованими, оскільки ОСОБА_8 має постійне місце проживання, проживає у квартирі, яка належить йому на праві приватної власності, за місцем мешкання характеризується виключно позитивно, є військовослужбовцем ЗСУ.

Також, на думку сторони захисту, висновки слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК є безпідставними, необґрунтованими та не базуються на фактах та конкретних обставинах даної кримінальної справи, оскільки суду не надано жодного свідчення будь-якого зі свідків у даній справі, які б заявляли про погрози, або будь-які прохання з боку ОСОБА_8 . В свою чергу, сам підозрюваний також жодного разу не висловлював будь-яких погроз, заяв щодо свідків. При цьому вважає, що вірогідність залякування підозрюваним свідків є відвертою нісенітницею, так як всі без виключення свідки є бойовими офіцерами, сержантами та солдатами та тривалий час перебувають у лавах працюючого на першій лінії бойового зіткнення підрозділу ЗСУ.

Водночас сторона захисту вважає недоведеним і наявність ризиків, передбачених п.п.4,5 ч.1 ст.177 КПК, оскільки вони є припущеннями, та на підтвердження наявності яких слідчому судді не надано жодних доказів.

Окрім зазначених аргументів апелянт вказує, що у клопотанні в порушення імперативних норм, передбачених ч.3 ст.184, ч.4 ст.194 КПК слідчим не доведено неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні. При цьому слідчим суддею при продовженні стосовно підозрюваного ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою взагалі не було враховано, що він є військовослужбовцем ЗСУ, раніше не судимий, вже протягом тривалого часу перебуває під вартою, він зобов`язується не вчиняти жодних дій від переховування від слідства і суду, з`являтися у судові засідання та сприяти встановлення усіх обставин справи, не вчиняти нових злочинів, не спілкуватися зі свідками у даній кримінальній справі та тим більш схиляти їх до дачі неправдивих показів, що в повній мірі свідчить про можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що цілком забезпечить виконання ним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 24 листопада 2022 року та змінити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні та просив змінити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 до трьох місяців, слідчий суддя в ухвалі зазначив про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 злочину за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК, та наявність, зокрема ризику, передбаченого п.2 ч. 1 ст. 177 КПК, що не оспорюється захисником в апеляційній скарзі, а тому у відповідності до ч.1 ст.404 КПК судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Водночас слідчий суддя дійшов висновку про те, що існують передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК ризики можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, слідчий суддя зазначив, що про наявність існування ризику того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду свідчить тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, у зв`язку із чим останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Про наявність існування ризику того, що підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні вказує той факт, що вони разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Крім того, ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Окрім того, підозрюваний є військовослужбовцем ЗСУ, який володіє навичками рукопашного бою, оперативної роботи та вогнепальної стрільби. По роду своєї діяльності ОСОБА_8 неодноразово доводилось фізично знешкоджувати противників, оскільки тривалий час служить в ЗСУ, під час чого він здобув стійкі оперативні зв`язки серед інших військовослужбовців, що відповідно надасть йому можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Про наявність існування ризику того, що підозрюваний ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином свідчить те, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків або інших підозрюваних. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування. Окрім того, ОСОБА_8 , має певну підтримку серед командування частини, які за проханням останнього користуючись своїми повноваженнями як командири, можуть здійснювати вплив на свідків, як шляхом благання або умовляння їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої можуть погрожувати свідкам, чи протиправно вплинути на них із застосуванням сили для того, щоб вони відмовились від своїх показань, які надалі на досудовому розслідування та надавали їх, ще не в суді першої інстанції.

Про наявність існування ризику того, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить те, що підозрюваний вчиняючи умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, в умовах воєнного стану, з метою уникнення покарання за вчинений ним злочин, фактично може самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину, передбаченого ст. 408 КК.

Крім того, слідчий суддя врахував наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування даного кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції.

З огляду на зміст клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів, колегія суддів також враховує, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 закінчувався 26.11.2022 року, однак, завершити досудове розслідування до спливу вказаного строку неможливо, оскільки на теперішній час триває проведення судово-медичної експертизи, судової цитологічної та судової імунологічної експертизи.

29.09.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК.

29.09.2022 ухвалою слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням на гауптвахті Луганського зонального відділу ВСП строком до 60 діб, тобто до 26.11.2022 року, включно.

21.11.2022 керівником Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил продовжено строк досудового розслідування до 3-х місяців.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 до трьох місяців, тобто до 29 грудня 2022 року, включно з утриманням на гауптвахті.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою та відсутність підстав для застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, зокрема цілодобового домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому подальше продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не порушує його права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з цим колегія суддів вважає, що аргументи захисника та його посилання на наявність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця проживання, офіційного місця роботи та відсутність судимостей не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку суду про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, про недоведеність існування підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про невідповідність клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою вимогам ст.ст.184,199 КПК, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вони не є предметом апеляційного розгляду, а отже судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 24 листопада 2022 року є законною, обґрунтованою, вмотивованою і відповідає вимогам ст.370 КПК, та відсутні підстави для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка подана в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 24 листопада 2022 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 до трьох місяців, тобто до 29 грудня 2022 року, включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14