У Х В А Л А

про продовження строку запобіжного заходу

Справа № 348/2291/22

Провадження № 1-кп/348/153/23

30 січня 2023 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

його захисника, адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна матеріали кримінального провадження №0000260 від 13.09.2022 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження №0000260 від 13.09.2022 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В судовому засіданні 30.01.2023 року прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, з огляду на те, що надалі наявні обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позицію прокурора щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу та просила його задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що заперечує відносно задоволення клопотання прокурора про продовження йому на 60 днів запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Пояснив, що наміру впливати на свідків та потерпілу у даному провадженні в нього немає, а також він не збирається ухилятися від явки до суду. Крім того, у нього є цивільна дружина та двоє малолітніх дітей. В зв`язку з цим просив застосувати до нього інший більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, оскільки підстав вважати, що він буде будь-яким чином перешкоджати розгляду кримінального провадження немає.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 в даному засіданні висловив аналогічну з останнім позицію, зазначивши, що попередньо обраний запобіжний захід є невиправданим, зазначені прокурором ризики є порожні, оскільки ним не доведені та в судовому засіданні не підтверджені. Посилання прокурора на те, що ОСОБА_5 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності є взагалі недоречним, оскільки він до вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.06.2022 року, яким затверджена угода між ним та прокурором, згідно ст.89 КК України був несудимим, а перебування на розгляді суду інших кримінальних проваджень не дають підстав прокурору стверджувати про вину обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки вироки по них ще не постановлені.

Тому він просить змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим в інкримінованому йому злочині, а також відсутність будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, у суду немає обґрунтованих підстав вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Одночасно, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей.

Як з`ясовано судом, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.09.2022 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11.11.2022 року, без застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Зазначена ухвала була оскаржена в апеляційному порядку, однак відповідно до ухвали Івано-Франківського апеляційного суду - залишена без змін і 28.09.2022 року набрала законної сили.

Відповідно до ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.11.2022 року обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено до 13.12.2022 року до 13 год. 00 хв.

В подальшому, згідно ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2022 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 14год. 00 хв. - 09.02.2023 року, залишивши його в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ, вул.Є.Коновальця, 70 А).

У зв`язку з тим, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії розгляду, а строк дії обраного запобіжного заходу закінчується, за клопотанням прокурора на обговорення сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Прокурор, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу, враховуючи, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як на розгляді суду вже перебуває ряд кримінальних проваджень відносно ОСОБА_5 , вважає за необхідне продовжити відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 60 днів.

Беручи до уваги наведене, вислухавши з цього приводу думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисника, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підставне, а обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити на строк 60 днів. При цьому, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Необхідність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Обставини по даному кримінальному провадженні з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, так як такі не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Крім того, у відповідності до ст.12 КК України, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

За сукупності всіх обставин, приймаючи до уваги дані про його особу, суд прийшов до висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено необхідність продовжити обвинуваченому запобіжний захід, а тому вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 09.02.2023 року, однак до зазначеної дати неможливо завершити розгляд кримінального провадження, а тому обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Вирішуючи дане питання, суд приймає до уваги, зокрема те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (пункт 139 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації). Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суд констатує, що наведені вище ризики є дійсними та триваючими, що виключає на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, його особу (раніше неодноразово судимий, на даний час на розгляді суду перебувають кримінальні провадження про його обвинувачення за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.122, ч.2 ст.296, ч.2 ст.309 КК України), вагомість наявних доказів вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні вказаного злочину, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків (не працює, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, на утриманні немає нікого), і прийшов до висновку, що докази і обставини, на які посилається прокурор у клопотанні дають достатні підстави вважати, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, можливість у обвинуваченого впливати на свідків та потерпілу, переховуватися від суду, а також відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Крім того, суд констатує, що стороною захисту не надано суду достатніх доказів про зменшення чи відсутність ризиків, які були підставою для попереднього обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу і які можуть бути підставою для зміни стосовно нього запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою.

Враховуючи викладене, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 30.03.2023 року включно.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331, 369-372, 392, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000260 від 13.09.2022 року про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу - задоволити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до - 15 годин 30 хвилин - 30 березня 2023 року.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору і направити начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України.

На ухвалу суду протягом семи днів з моменту її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1