Справа №463/7564/22
Провадження №1-кс/463/5794/22
У Х В А Л А

28 жовтня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , що погоджено прокурором Першого слідчого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001057 від 10 серпня 2022 року про арешт майна,

в с т а н о в и в :

слідчий як сторона кримінального провадження звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку 20 жовтня 2022 року.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні Державного бюро розслідувань перебуває кримінальне провадження №0001057 від 10 серпня 2022 року, в межах якого слідство перевіряє дані щодо можливого вимагання та одержання головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Волинській області ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

20 жовтня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук транспортного засобу марки «Toyota RAV4», номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у власності та користуванні ОСОБА_6 , який визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. З метою забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані для проведення експертиз,а також з метою майбутньої можливої конфіскації майна підозрюваного, виникла необхідність на час досудового розслідування накласти арешт на вказане майно.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримали з аналогічних підстав.

Підозрюваний та його захисник в засіданні проти клопотання заперечили. Вважають, що слідчим було безпідставно вилучено автомобіль, оскільки такий не відповідає критеріям ч.2 ст.170 КПК України. Окрім цього, автомобіль є спільним майном подружжя, а тому порушуються права дружини і на нього не може бути накладений арешт.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Як вбачається із матеріалів клопотання, слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001057 від 10.08.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Так, ОСОБА_6 21 жовтня 2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

З протоколу обшуку вбачається, що у період з 17:25 год. 20.10.2022 по 17:38 год. 20.10.2022 слідчим на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_7 від 14.10.2022 проведено обшук транспортного засобу марки «Toyota RAV4», номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у власності та користуванні ОСОБА_6 , та який знаходився біля автозаправної станції «ОККО», що знаходиться за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Гамаліївка, вул. Київська, 2.

Відповідно до постанови старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_8 від 20 жовтня 2022 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001057 від 10.08.2022.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що оскільки підозрюваний підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а санкція статті передбачає покарання у виді конфіскації майна, тому в цій частині з метою збереження майна, слід задовольнити та накласти арешт вказане майно.

В частині необхідності арешту автомобіля як речового доказу, слідчий суддя підстав не вбачає, оскільки виходячи із обставин скоєного, такий не відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України, хоч і винесено постанову про визнання автомобіля речовим доказом.

При цьому з доводами представника підозрюваного щодо відсутності підстав для арешту автомобіля, оскільки він являється подружнім майном і будуть порушені права дружини обвинуваченого не заслуговують на увагу, оскільки вказаний автомобіль зареєстрований на підозрюваного.

Окрім цього, режим спільної сумісної власності не передбачає виділ часток кожного власника в натурі, що унеможливлює ідентифікацію конкретних часток обвинуваченого та його дружини у спільному майні, через що обтяження майна підозрюваного в цілому є єдиним можливим та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження з метою можливої конфіскації майна у випадку призначення такого виду покарання.

Також, слідчий суддя вважає, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в цьому випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

А тому клопотання є підставим та підлягає до задоволення.

Керуючись вимогами ст. ст. 117, 170-173, 309, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

клопотання задоволити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0001057 від 10 серпня 2022 року на:

транспортний засіб марки «Toyota RAV4», номерний знак НОМЕР_1 , який вилучений під час проведення обшуку 20 жовтня 2022 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 01 листопада 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1