ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1166/23 Справа № 243/2200/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

обвинуваченого: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0001863 від 23 грудня 2021 року на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1, 6, 12, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2022 року задоволено клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_9 та клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Продовжено відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Житомирська установа виконання покарань № 8" Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто з 02 лютого 2023 року по 02 квітня 2023 року, включно.

Продовжено відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Житомирська установа виконання покарань № 8" Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 02 лютого 2023 року по 02 квітня 2023 року, включно.

Із вказаною ухвалою не погодився захисник ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та оскаржив її в апеляційному порядку вважаючи її незаконною. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що його підзахисний ОСОБА_7 перебуває під вартою тривалий час з 25 грудня 2021 року. Вказує, що кримінальне провадження перебуває в провадженні Слов`янського міськрайонного суду тривалий час, судовий розряд по провадженню не розпочався дотепер, склад суду не сформовано. Зазначає, що 19.08.2022 року стороною захисту було заявлено клопотання про проведення судового розгляду колегією в складі трьох суддів, згідно вимог п.10 ст.615 КПК України, яке залишено судом без уваги. Також ОСОБА_7 , з метою розпочати в законний спосіб, розгляд кримінального провадження до Верхового Суду було направлено клопотання, про передачу вищевказаного провадження з Слов`янського міськрайонного суду на розгляд суду в м.Житомир, де він перебуває під вартою. Однак 02.02.2023 року, ухвалою Верховного Суду клопотання залишено без задоволення. Вважає, що тяжкість скоєного кримінального правопорушення, та відсутність присяжних, або зв`язку з ними, не може слугувати підставою для продовження строку перебування підзахисного під вартою і відсутності судового розгляду справи по суті уже на протязі більше ніж одного року. Просить скасувати ухвалу Слов`янського міськрайонного суду від 03 лютого 2023 року, про продовження строку тримання від вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , та винести нову ухвалу якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляджу апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не оскаржується.

Колегією суддів встановлено, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.1, 6, 12, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті двом і більше особам (вбивство), з корисливих мотивів, вчиненого за попередньою змовою групи осіб та за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню був затриманий 24 грудня 2021 року.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду або вчинити новий злочин, впливати на потерпілих та свідків, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного заявленого ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер скоєних кримінальних правопорушень згідно пред`явленого обвинувачення, вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , особу обвинуваченого, який згідно наявних матеріалів справи офіційного місця роботи не має, не одружений, судимий, має постійне місце проживання.

Судом враховано наявність ризиків, а саме, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та виконання процесуальних обов`язків, згідно наявних матеріалів справи даних про те, що обвинувачений проживає разом із сім`єю та працевлаштований не надано. Наявність соціальних зв`язків, які б були стримуючим фактором щодо ухилення від суду, не встановлено, за таких обставин ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від суду та його втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.

Також судом враховано наявність ризику незаконного впливу на свідків, оскільки анкетні дані свідків та потерпілих обвинуваченому відомі, потерпілі та свідки судом не допитані. Що свідчить про високий ступень ймовірності впливу на свідків з боку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Судом враховано ризик вчинення інших правопорушень, оскільки наявна непогашена судимості у обвинуваченого.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, врахував думку сторони захисту, а саме заперечення захисника ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора, заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд також у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, які передбачені ст. 176 КПК України, зазначивши, що Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Станом на теперішній час, на території с. Нікополь, Барвенківської ОТГ, Харківської області, де фактично мешкає обвинувачений ОСОБА_7 тривають активні бойові дії, що унеможливлює здійснення контролю за виконанням обвинуваченим умов будь- якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення останньому, у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1, 6, 12, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України. Таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ставлення ОСОБА_7 до скоєного злочину, схильністю до вчинення умисних кримінальних правопорушень, відсутністю постійного джерела доходів та суспільно-корисливої діяльності, міцних соціальних зв`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_7 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Доводи апелянта, що судом залишено без уваги клопотання про проведення судового розгляду колегією в складі трьох суддів, згідно вимог п.10 ст.615 КПК України та те, що ОСОБА_7 до Верхового Суду було направлено клопотання, про передачу вищевказаного провадження з Слов`янського міськрайонного суду на розгляд суду в м.Житомир та 02.02.2023 року, ухвалою Верховного Суду клопотання залишено без задоволення, вказані доводи не зменшують існуючих ризиків, а тому не можуть бути підставою для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з висновкам суду першої інстанції, що Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та станом на теперішній час, на території с. Нікополь, Барвенківської ОТГ, Харківської області, де фактично мешкає обвинувачений ОСОБА_7 , тривають активні бойові дії, що унеможливлює здійснення контролю за виконанням обвинуваченим умов будь - якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Також колегія суддів вважає вірним, висновок суду першої інстанції, про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, враховуючи вимоги ст. ст. 177, 178 КПК України, та те, що обвинувачення ОСОБА_7 пред`явлено щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства.

Доводи апеляційної скарги про можливість змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , підтверджується наявністю ризиків, які передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення судового розгляду не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Твердження апелянта про недоведеність заявлених ризиків, є безпідставними, оскільки з огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_7 заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Що стосується доводів апеляційної скарги про надмірність тривалості тримання обвинуваченого під вартою, то колегія суддів у даному випадку приймає до уваги тяжкість пред`явленого обвинувачення з сукупністю з іншими ризиками встановленими судом першої інстанції.

На даний час, таке обмеження права обвинуваченого на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає не переконливими доводи апеляційної скарги щодо можливості зміни запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1, 6, 12, ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України - без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді