Справа № 754/1322/23
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2023 року

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі Деснянського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві, щодо не розгляду його заяви від 24.01.2023, -

В С Т А Н О В И В :

01.02.2023 ОСОБА_3 , звернувся до Деснянського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві, щодо не розгляду його заяви від 24.01.2023.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 24.01.2023 він, звернувся до начальника Деснянського УП ГУНП в м. Києві з заявою, в якій просив письмово проінформувати його про хід та стан кримінального провадження, в якому він має статус заявника. Однак відповіді від уповноваженої особи Деснянського УП ГУНП у м. Києві на своє клопотання не отримав.

У судове засідання скаржник не з`явився, у скарзі просив судовий розгляд проводити без його участі, вимоги скарги підтримав та просив про її задоволення.

Уповноважена особа Деснянського УП ГУНП у м. Києві у судове засідання не з`явилась, попереджена була належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Неявка в судове засідання учасників кримінального провадження, на думку слідчого судді не є перешкодою для розгляду клопотання на підставі наявних матеріалів, оскільки вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали додані до скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Частиною першою статті 303 КПК України передбачена можливість оскарження на досудовому провадженні бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до зазначеної норми КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем або прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Хоча чинний КПК України і не містить визначення терміну «процесуальна дія», проте багато разів у своєму тексті оперує таким поняттям, зокрема відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; згідно з ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення; частиною 1 статті 103 КПК України визначено, що процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: 1) у протоколі; 2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3) у журналі судового засідання; згідно з ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу; відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 137 КПК України у повістці про виклик повинно бути зазначено процесуальна дія (дії), для участі в якій викликається особа; згідно з п. 3 ч. 1 ст. 141 КПК України у клопотанні про здійснення приводу під час досудового розслідування зазначаються процесуальна дія, учасником якої повинна бути особа, про здійснення приводу якої заявлено клопотання та інші норми КПК України. Отже, аналіз норм чинного КПК України дає підстави вважати, що термін «процесуальні дії» на стадії досудового розслідування охоплює такі дії як слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії і саме не вчинення таких процесуальних дій на стадії досудового розслідування, за умови їх обов`язковості, у визначений КПК України строк може бути предметом оскарження до слідчого судді.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише не вчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

В той же час, належне процесуальне реагування полягає у виконанні слідчим процесуальної дії відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема, прийняття відповідного рішення у передбаченій КПК України формі - вмотивованій постанові.

ОСОБА_3 звернувся до начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві з заявою про надання інформації про хід та стан розслідування кримінального провадження, та ненадання відповіді на це звернення з боку Начальник управління поліції, не є бездіяльністю про не вчинення процесуальних дій в сенсі п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, які підлягають оскарженню слідчому судді.

Більш того, визначений статтею 303 КПК України перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, є вичерпним і розширеному застосуванню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволені скарги.

Керуючись статтями 303, 304, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві, щодо не розгляду його заяви від 24.01.2023 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1