Справа № 216/2261/23
Провадження № 1-кп/216/510/23
УХВАЛА

іменем України

17.04.2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні зали судових засідань Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001599 від 03.12.2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.02.2021 року за ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки,

обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2023 року перший заступник керівника Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з обвинувальним актом у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2023 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

12.04.2023 року прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 обраний раніше строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання.

Захисник та сам обвинувачений з клопотанням прокурора не погодилися і просили суд обрати обвинуваченому інший, більш м`який запобіжний захід. Захисник зазначив, що клопотання не містить підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Окрім того, обвинувачений в судовому засіданні скаржився на ненадання йому належної медичної допомоги в умовах Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3». В обґрунтування своїх тверджень ОСОБА_4 зазначає, що він є інвалідом третьої групи, хворіє на низку хронічних захворювань, зокрема: гепатит, ВІЛ, туберкульоз, останнім часом стан його здоров`я погіршився, також він має хвору матір. Однак, зі слів обвинуваченого, співробітниками медичної частини ігнорується його стан та його звернення та скарги на погіршення стану здоров`я, він просить забезпечити проведення комплексного медичного обстеження та надання кваліфікованої медичної допомоги.

Судом встановлено, що 20.01.2023 ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18.03.2023, та визначено заставу у розмірі 107 360 гривень.

15.03.2023 ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу відносно ОСОБА_4 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 18.04.2023 та визначено заставу у розмірі 107 360 гривень.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України - під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу..

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна та який згідно статті 12 цього Кодексу, кваліфікуються як тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, як дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статі. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжне заходу.

Таким чином із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивно: характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосувань якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої: підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство У країн в застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обгрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатних переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Разом з тим суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Суд вважає, що на момент розгляду питання щодо продовження дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існує обґрунтована підозра та ризики переховуватися від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення. На підтвердження зазначених ризиків свідчить тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; репутація та майновий стан, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, а саме те, що ОСОБА_4 неодружений, утриманців не має, посилання на необхідність утримання ним матері жодним доказом не підтверджена, відсутність: постійного місця роботи, те, що обвинувачений раніше судимий. Також судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку. Що в свою чергу свідчить про його зухвалу поведінку та не виключається можливість скоєння ним іншого правопорушення.

Судом враховано вік та стан здоров`я обвинуваченого, те, що він є особою з інвалідністю третьої групи строком до 01 квітня 2023 року згідно довідки МСЕК, однак такі обставини не можуть нівелювати зазначені стороною обвинувачення ризики.

У зазначеному кримінальному провадженні показання свідків, які фактично викривають обвинуваченого, мають доказове значення та покладені в основу обвинувачення, таким чином, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризику впливу на свідків. В даному випадку необхідно враховувати той факт, що на стадії судового провадження жодний свідок не допитаний в судовому засідання, а їх допит, враховуючи вимоги КПК України, є пріоритетним, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існуванні презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку встановленого законом.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зменьшились, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Судом враховано наявність у обвинуваченого низки хронічних захворювань, однак документально підтверджених відомостей неможливості утримуватись в установі виконання покарань за станом здоров`я, або неможливості з об`єктивних причин надання медичної допомоги в умовах ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3» суду не надано.

Таким чином, заслухавши думку прокурора про необхідність продовження обвинуваченому обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думку захисника та обвинуваченого, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 діб.

Щодо скарги обвинуваченого з приводу ненадання останньому належної медичної допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 року у справі «Каверзін проти України»(Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України»(Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п.78, від 4 жовтня 2005 року «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п.104, від 27 січня 2011 року).

Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 206 КПК України розгляд скарг на порушення прав осіб, що тримаються під вартою та зобов`язання забезпечити дотримання прав такої особи відноситься до компетенції слідчого судді суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою.

Враховуючи конкретні обставини та тяжкість правопорушення, суд вважає за необхідним залишити обвинуваченому розмір застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 107360 грн. з покладеними на нього обов`язками.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 55, 177,314-316, 331 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3» продовжити на строк 60 днів, тобто по 15 червня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_4 суму застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 107360 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУДСА України у Дніпропетровській області до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні, перелік яких визначає прокурор.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за який передбачене законом покарання до 10 років позбавлення волі, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинуваченого; забезпечувати явку, належно повідомленого обвинуваченого до суду; повідомляти суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення суд про зміну свого місця проживання або перебування.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича обвинуваченого ОСОБА_4 про перебування останнього під вартою.

Звернути увагу начальника Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3» на необхідність надання обвинуваченому ОСОБА_4 належної медичної допомоги.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 його право на звернення зі скаргою в порядку статті 206 КПК України щодо ненадання ув`язненому належної медичної допомоги до суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3».

Строк дії ухвали з 17 квітня 2023 року по 15 червня 2023 року включно.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою згідно п. 2 ч. 1, п. 1 1 ч. 2 ст. 395 КПК України може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1