УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2022 року, якою відмовлено в задоволені клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів в системі EasyCon)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник зауважує, що ОСОБА_6 відбуває покарання у ДУ «Арбузинська ВК №83» вже більше 3 років, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень не має, здобув освіту, до праці ставиться задовільно, у взаємовідносинах з засудженими не конфліктний, за вироком суду цивільного позову не має. Вказує, що засуджений має на утриманні двох малолітніх дітей, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має матір пенсійного віку, тобто на даний час має міцні соціальні зв`язки. В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що від праці він не відмовлявся, докази такої відмови в матеріалах справи відсутні, бажання працювати виявляє постійно, а викладене в характеристиці не відповідає дійсним обставинам, які складаються в місцях позбавлення волі. Вважає, що досліджені характеризуючи матеріали, які були досліджені судом, прямо не підтверджують посередність поведінки ОСОБА_6 , в місцях позбавлення волі, а доказом того, що він не готовий до правослухняної поведінки є загальні твердження, які не підтверджені фактами.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

До Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України. Клопотання мотивоване тим, що засуджений вимоги режиму тримання не порушував, стягнень не має, здобу освіту, до праці ставиться сумлінно, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, цивільного позову не має. ОСОБА_6 має на утриманні двох малолітніх дітей, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має матір пенсійного віку.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2022 року, відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 .

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд зазначив, що досліджені матеріали особової справи засудженого позбавляють суд дійти висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що готовий до самокерованої, правослухняної поведінки.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно - дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, єдиною і достатньою підставою умовно - дострокового звільнення ( крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбуття покарання, а також після фактичного відбуття засудженим не менш двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.11.2019 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25.06.2020 року вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.11.2019 року змінено. Пом`якшено покарання, призначене ОСОБА_6 та призначено його за ч. 1 ст. 121 Кк України з застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.08.2020 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 14.11.2019 року по 25.06.2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Постановою Верховного Суду від 03.02.2021 року ухвалу Харківського апеляційного суду від 25.06.2020 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02.03.2021 року, вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.11.2019 року залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03.02.2021 року по 02.03.2021 року включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 14.11.2019 року і на час розгляду апеляційної скарги відбув більш як 2/3 строку покарання. Невідбута частина покарання на даний час складає 1 рік 12 днів.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що засуджений ОСОБА_6 за період відбування покарання в ДУ «Арбузинська ВК №83» не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Навівши в оскаржуваній ухвалі роз`яснення, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., суд першої інстанції не додержався його точного змісту та залишив поза увагою суттєві фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення поставленого питання.

Так, відмовляючи у задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 суд зауважив, що заохочення, яке засуджений отримав у жовтня 2022 року, не достатньо для умовно-дострокового звільнення та вважав, що засуджений лише почав ставати на шлях виправлення.

Однак, згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_6 станом на 22.12.2022 року останній має 1 стягнення у виді суворої догани, накладене на нього 25.01.2022 року в зв`язку з виявленням у нього та вилученням мобільного телефону, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку. Має 1 заохочення у виді подяки, оголошене йому 05.10.2022 року за підсумками роботи у ІІІ кварталі 2022 року.

Відповідно до характеристики від 22.12.2022р., ОСОБА_6 до робіт з благоустрою установи почав залучатись з червня 2022 року. Під час робіт ставиться з розумною ініціативою, а саме приймає активну участь в ремонтних роботах у відділенні соціально-психологічної служби, щодо покращення житлово-побутових умов та прилеглої території та залучається до двохгодинних безоплатних робіт вказаних адміністрацією установи на виробництві та на території житлової зони згідно ч. 5 ст. 118 КВК України. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на критику реагує спокійно. Дотримається правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою пристосування. При спілкуванні не відвертий.

Так, умовно-дострокове звільнення слід розцінювати як свого роду винагороду окремих засуджених за зразкову поведінку і ставлення до праці. Пасивна форма поведінки, що складається лиш в утриманні від порушень правил внутрішнього розпорядку є нормою поведінки кожного засудженого і не заслуговують заохочень. Натомість засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та працею довів виправлення.

Стягнення, на яке посилається суд в своїй ухвалі, та яке погашене в установленому законом порядку, не може слугувати підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, з огляду на дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, праці, додержання вимог режиму.

Згідно до вимогст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Таким чином, на думку апеляційного суду, матеріали провадження містять документально підтверджені факти, які свідчать про те, що засуджений довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, що відповідно до положень ч.2 ст. 81 КК України, може бути визнане підставами для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За такого, на підставі п. 4 ч.1. ст. 407, п. 2 ч.1 ст.409, п. 1 ч.1 ст.411 КПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, з постановленням нової ухвали про застосування умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 грудня 2022 року, якою відмовлено в задоволені клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника ОСОБА_5 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 звільнити умовно достроково від відбуття покарання призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.11.2019 року на невідбуту частину строком 1 рік 12 днів.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді