Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/355/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у вчиненні злочину в кримінальному провадженні № 00002920 від 14.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді звернувся адвокат в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 із вказаною скаргою, в якій просить повідомлення про підозру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складене керівником Київської міської прокуратури ОСОБА_6 та вручене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 206-2 КК України від 08 вересня 2022, у кримінальному провадженні №0000292 від 14.11.2021 скасувати та зобов`язати уповноваженого прокурора у зазначеному кримінальному провадженні внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості щодо скасування зазначеного повідомлення про підозру.

В обґрунтування поданої скарги адвокат зазначив, що 08 вересня 2022 керівник Київської міської прокуратури ОСОБА_6 підписав повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України.

Так, у повідомленні про підозру вказано, що ОСОБА_3 підозрюється у протиправному заволодінні майном підприємства, у тому числі часткою його засновників, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів підприємства, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло велику шкоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України.

Також у цей день керівник Київської міської прокуратури ОСОБА_6 направив доручення прокурорам Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 здійснити письмове повідомлення про підозру депутату Київської обласної ради ОСОБА_3 .

Цього ж дня прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 вручив вказане повідомлення про підозру ОСОБА_3 .

Також адвокат зазначив, що підозра ОСОБА_3 підготовлена та вручена не уповноваженою особою, з грубим порушенням вимог стст.36,216,276,277,278,481 КПК України, а відповідно у суду є всі правові підстави для скасування повідомлення про підозру. Та зазначив, що ОСОБА_3 являється депутатом Київської обласної ради. Що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 216 КПК України, а процесуальне керівництво повинні здійснювати прокурори САП або Генеральний прокурор.

Отже, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або Генеральний прокурор своєю постановою могли визначити підслідність не за Національним антикорупційним бюро України, а за поліцією, зокрема за Подільським управлінням поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві.

Втім, у матеріалах кримінального провадження №00002920 від 14.12.2021 відсутні об`єктивні підстави та процесуальні рішення (постанови) заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або Генерального прокурора про доручення досудового розслідування Подільському управлінню поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, а процесуальне керівництво Подільській окружній прокуратурі м. Києва або Київській міській прокуратурі.

З викладеного слідує, що керівник Київської міської прокуратури ОСОБА_6 не мав право складати повідомлення про підозру депутату Київської обласної ради ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України та доручати прокурорам (процесуальним керівника) Подільської окружної прокуратури м. Києва вручити зазначену підозру.

У свою чергу, прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 не мав повноважень на вручення депутату Київської обласної ради ОСОБА_3 та здійснення повідомлення про підозру.

Оскільки іншого процесуального документа, який би містив виклад підозри, висунутої ОСОБА_3 , у справі не складалося, то, вочевидь, його не було повідомлено про підозру в установленому законом порядку, а дії із вручення повідомлення про підозру, здійснені прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва за дорученням керівника Київської міської прокуратури, є юридично нікчемними.

Порушення процесуального порядку повідомлення особі про підозру має наслідком ненабуття такою особою процесуального статусу підозрюваного.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України депутату Київської обласної ради мав здійснити саме Генеральний прокурор або його заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, або за їх дорученням прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або у виняткових випадках іншим прокурорам, після визначення підслідності. Вручення повідомлення про підозру іншим прокурором є врученням його неналежною (неуповноваженою) особою і не має своїм наслідком залучення депутата обласної ради до участі у кримінальному провадженні як підозрюваного.

За таких обставин підозра не може вважатися складеною, підписаною та врученою уповноваженою особою, а сам ОСОБА_3 не набув статусу підозрюваного.

Також, адвокат повідомив, що аналіз повідомлення про підозру, яка вручена ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України вказує на те, що підозра є необгрунтованою, в її описовій частині викладені припущення прокурора, які не відповідають обставинам справи та доказам, які містяться у матеріалах справи та у сторони захисту щодо правовідносин, які прокурор помилково вважає протиправними.

Так, в підозрі та клопотанні про застосування запобіжного заходу вказано, що у період із 30.01.2018 до 01.09.2020 згідно із консолідованою фінансовою звітністю ТОВ «ПРЕМІОРІ» номінальним власником та директором ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD) був ОСОБА_14 , повноваження якого згідно із домовленості з його фактичними власниками обмежувалися виключно представницькими функціями. У ОСОБА_14 були відсутні електронні коди доступу для управління ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD) та підтверджують його повноваження як директора.

Вказано, що відомості викладені в підозрі (клопотанні) є неправдивими, необ`єктивними та упередженими, оскільки одноосібним власником та директором ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD) являвся ОСОБА_14 , його повноваження не були обмежені цивільними угодами та міфічними власниками, він повноцінно, одноособово приймав рішення щодо діяльності підприємства, ніхто не впливав на прийняття вказаних рішень.

Більше того, у повідомлені про підозру вказано про якихось загадкових фактичних власників ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD) прізвища, яких не вказані у підозрі, які нібито управляли підприємством, а ОСОБА_14 виконував лише представницькі функції, викладене вказує на неконкретність підозри, на її не обґрунтованість та дає підстави стверджувати про її не вмотивованість, а відповідно підозра не ґрунтується на дійсних та належних доказах і є лише припущенням прокурора, яке нічим не обґрунтоване.

У підозрі вказано, що протягом серпня 2020 ОСОБА_14 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , в супереч інтересів ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD), з метою протиправного відчуження майна, а саме корпоративних прав на ТОВ «ПРЕМІОРІ», а також позбавлення прав одноосібного засновника ТОВ «ПРЕМІОРІ» майнових прав на належний розмір дивідендів, вчинив протиправні правочини шляхом складання підроблених документів.

Натомість одноосібним власником ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD) вперіод з січня по вересень 2020 являвся ОСОБА_14 і тільки він один міг приймати участь у загальних зборах підприємства та приймати управлінські рішення.

ОСОБА_14 не відчуджував свої акції ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD), нікому їх не дарував, не передавав в управління компанію, ніхто не впливав на нього під час прийняття ним рішень як засновником підприємства, а відповідно тільки він міг приймати управлінські рішення у компанії.

Слід вказати, що ОСОБА_14 не вносив у рішення №16 від 08 липня 2020, №17 від 01 вересня 2020 одноосібного учасника ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD), та в рішення №1 від 01 вересня 2020 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «ПРЕМІОРІ», ніякі неправдиві відомості, оскільки вказані рішення приймалися ним особисто і тільки він один без впливу сторонній осіб міг прийняти вказані рішення, а якщо б хтось впливав, то це було протиправно і відповідно ОСОБА_14 повідомив правоохоронні органи про вчинення відносно нього та ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD) кримінальних правопорушень.

З викладеного слідує, що одноосібним власником корпоративних прав ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD) в серпні 2020 являвся ОСОБА_14 , тільки він один міг прийняти рішення, ніякі особи не могли впливати на його рішення, ніхто не повідомляв його, про зміну його як власника підприємства, а відповідно твердження прокурора викладені у підозрі про внесення ОСОБА_14 недостовірних даних та виготовлення підроблених документів є надуманими, необґрунтованими та упередженим, що вказує на незаконність врученої підозри.

З підозри слідує, що здійснивши підробку документів, зокрема рішень №16 та №17, протоколу №01 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «ПРЕМІОРІ», ОСОБА_14 та ОСОБА_3 використали їх шляхом надання для здійснення державної реєстрації змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проведено ряд реєстраційних дій щодо ТОВ «ПРЕМІОРІ», в результаті яких частка ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD) у статутному капіталі, а відповідно у власності ТОВ «ПРЕМІОРІ», зменшилась у 5 разів зі 100% до 20%, а інші 80% були оформлені на ОСОБА_3 , а саме:

Приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_15 здійснено реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу від 01.09.2020 №012007391, від 02.09.2020 №013007391, від 15.04.2021 №016007391 та від 07.10.2021 №01700391 та проведено зміну розміру статутного капіталу юридичної особи, зміну складу засновників або відомостей про засновників юридичної особи, зміну до установчих документів, які не пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, зміну керівника або відомостей про керівника юридичної особи, зміну до відомостей про юридичну особу, зміну кінцевого бенефіціарного власника або зміну відомостей про кінцевого бінефіцеарного власника;

державним реєстратором Білоцерківської міської ради ОСОБА_16 здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу від 04.02.2021 та проведено зміну кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна складу засновників (учасників) або зміну відомостей про засновників юридичної особи.

Відповідно до Висновків центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 26.01.2022 встановлено, що вищевказані реєстраційні дії щодо ТОВ «ПРЕМІОРІ» проведено за відсутності документа, що засвідчує повноваження представника засновника (учасника) юридичної особи у прийнятті рішення уповноваженим органом управління юридичної особи та витягу, виписки чи іншого документа з торговельного, банківського судового реєстру тощо, що підтверджує реєстрацію юридичної особи - нерезидента в країні її місцезнаходження.

Наказом Міністерства юстиції України від 01.02.2022 №296/5 реєстраційні дії в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.09.2020 №012007391, від 02.09.2020 №013007391, від 15.04.2021 №016007391 та від 07.10.2021 №01700391 скасовані.

У зв`язку з вказаними порушеннями допущеними Міністерством юстиції України під час прийняття наказу від 01.02.2022 №296/5 ОСОБА_3 подав до Окружного адміністративного суду м. Києва позовну заяву про скасування зазначеного незаконного наказу, рішення судом не прийнято.

У підозрі вказано, що внаслідок зазначених злочинних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_14 заподіяно велику шкоду шляхом позбавлення права власності на частку 80% корпоративних прав ТОВ «ПРЕМІОРІ» вартістю 1 491 890,40 грн.

Натомість у висновоку експерта № 1-09/08/2022 від 09.08.2022 не визначено розмір шкоди, яка заподіяна діями ОСОБА_3 та ОСОБА_14 , а лише вказана балансова вартість активів ТОВ «ПРЕМІОРІ», що не може буди завданими збитками, оскільки не враховано вартість пасивів підприємства, а відповідно у цій частині підозра є необґрунтованою.

У той же час потрібно вказати, що відповідно до заяви яку надало ТОВ «ПРЕМІОРІ» жодної майнової шкоди товариству діями ОСОБА_3 завдано не було.

Захисник вважає, що висновки викладені прокурором у повідомленні про підозру про заподіяння ОСОБА_3 та ОСОБА_14 ТОВ «ПРЕМІОРІ» великої шкоди у розмірі 1 491 890, 40 грн. є необрунтованими, упередженими, які не підтвердженні належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні.

Окремо потрібно звернути увагу суду, що в підозрі зазначено ОСОБА_3 підозрюється у заволодінні часткою засновника.

ОСОБА_3 , зобов`язання щодо внесення вкладу виконано в повному обсязі. Зокрема, 27.08.2020 внесено до статутного капіталу ТОВ «Преміорі» 930,00 гривень, а 28.08.2020 було внесено 1070,00 гривень, що підтверджується квитанціям, оформленими банківською установою.

PREMIORRI LTD, яке є одноосібним учасником ТОВ «ПРЕМІОРІ», 01.09.2020 прийнято рішення №17. Відповідно до вказаного рішення, було затверджено результати внесення ОСОБА_3 додаткового вкладу до статутного капіталу ТОВ «ПРЕМІОРІ»; затверджено розміри часток учасників ТОВ «ПРЕМІОРІ» та їх номінальну вартість з урахуванням фактично внесеного додаткового вкладу (частка ОСОБА_3 у статутному капіталі - 80%, що становить 2000,00 грн., частка учасника РREMIORRI LTD у статутному капіталі - 20%, що становить 500,00 грн.); затверджено статутний капіталі ТОВ «ПРЕМІОРІ» в розмірі 2500,00 грн. Зазначене рішення підписано директором РREMIORRI LTD ОСОБА_14 , його підпис скріплено печаткою компанії та посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_17 , зареєстровано в реєстрі за №317.

01.09.2020 рішенням позачергових загальних зборів учасників ТОВ «ПРЕМІОРІ», які оформлені протоколом №01 від 01.09.2020, у зв`язку зі зміною складу учасників ТОВ «ПРЕМІОРІ» та розміру статутного капіталу внесено зміни до статуту ТОВ «ПРЕМІОРІ» та затверджено нову редакцію статуту ТОВ «ПРЕМІОРІ». Підписи голови та секретаря позачергових загальних зборів учасників ТОВ «ПРЕМІОРІ» засвідчені приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , зареєстровано в реєстрі за №1931 та №1932.

ОСОБА_3 у повному обсязі виконано свої зобов`язання щодо внесення додаткового вкладу. Зокрема, 27.08.2020 внесено до статутного капіталу ТОВ «ПРЕМІОРІ» 930,00 гривень та 28.08.2020 було внесено 1070,00 гривень. У зв`язку з цим 01.09.2020 було прийняте рішення про затвердження результатів внесення додаткового вкладу до статутного капіталу ТОВ «ПРЕМІОРІ».

У той же час у підозрі не вказано кому саме заподіяно шкоду, якщо ТОВ «ПРЕМІОРІ», то як вказувалося вище ТОВ «ПРЕМІОРІ» надало відповідь, що діями ОСОБА_3 підприємству не завдано шкоду, якщо «РREMIORRI LTD», то власником даного підприємства являвся ОСОБА_14 , який і прийняв рішення про збільшення статутного капіталу ТОВ «ПРЕМІОРІ», як одноосібний власник про що вказувалося вище.

Отже підозра прокурором не обгрунтована, вона не конкретизована, в ній не вказано кому саме заподіяно збитки та не зазначено дійсний розмір збитків, тому необхдно дійти до висновку, що вказана підозра є незаконною, упередженою, а відповідно у суду є всі правові підстави для її скасування.

Потрібно вказати, що ОСОБА_3 подав до Господарського суду Київської області позовну заяву про визнання права власності на частку в статутному капіталі товариства, визначення розміру статутного капіталу товариства та визначення розмірів частки учасників ТОВ «ПРЕМІОРІ».

07 липня 2022 Господарський суд Київської області постановив ухвалу про витребування у Преміоррі ЛТД (Premiorri LTD) письмових доказів, а саме: документи (договори, угоди, акту, декларації тощо), на підставі яких був припинений 01.09.2020 року статус ОСОБА_14 як особи, що здійснює значний контроль на Приватну акціонерну компанію з обмеженою відповідальністю Premiorri LTD (Преміорі ЛТД); документи, якими підтверджується коли (точний час (за місцевим часом Сполученого Королівства)) відбулося припинення 01.09.2020 року статусу ОСОБА_14 як особи, що здійснює значний контроль Приватної акціонерної компанії з обмеженою вiдповiдальнiстю Premiorri LTD (Преміорі ЛТД); та інші документи.

Проте представники Premiorri LTD (Преміорі ЛТД) витребувані судом документи до Господарського суду Київської області не надали, з цього приводу судове засідання відкладалося вже чотири рази.

Крім того, вказані документи не долучені представниками Premiorri LTD (Преміорі ЛТД зокрема ОСОБА_18 ), які стали підставою для реєстрації кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

Отже, у представників Premiorri LTD (Преміорі ЛТД) відсутні документи, які б підтверджували правомірність дій щодо зміни власника в Premiorri LTD (Преміорі ЛТД) з ОСОБА_14 на іншу особу та зміни його як директора компанії. При цьому, в ході досудового розслідування слідством не отримано (вилучено) таких документів, що вказує на необгрунтованість підозри та відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували неправомірну позицію прокуратури.

Таким чином, повідомлення про підозру не містить жодної фактичної обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , як і визначення обов`язкових ознак складу злочину, зокрема об`єкту посягань, об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, які в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого йому злочину, а тому вважаю, що повідомлення про підозру складено з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, зокрема статей 276-277 КПК України, за відсутності достатності доказів для підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 206-2 КК України є необґрунтованим та таким, що суперечить загальним засадам і завданням кримінального провадження, у зв`язку із цим просить її скасувати.

В судовому засіданні захисник підтримав вимоги поданої скарги та просив скаргу задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. При цьому, зазначив що 25.08.2022 року перший заступник генерального прокурора ОСОБА_19 змінив підслідність в кримінальному провадженні визначивши її за Подільською окружною прокуратурою міста Києва.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав вимоги скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити скаргу, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №00002920 у якому ОСОБА_3 повідомлено про підозру внесені 14.12.2021.

Відповідно до ч.5 ст.216 КПК України детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ст.191, 206-2, 209, 210, 211, 354 КК України, якщо кримінальне правопорушення вчинено депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорії посад.

Як слідує із ч.5 ст.36 КПК України забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування, крім випадків наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціювання Національного антикорупційного бюро України чи здійснення ним досудового розслідування іншому органу за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування Національного антикорупційного бюро України чи здійснення ним досудового розслідування в умовах воєнного стану. Право доручати здійснення досудового розслідування іншому органу за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування Національного антикорупційного бюро України чи здійснення ним досудового розслідування в умовах воєнного стану, має заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або Генеральний прокурор.

Припис пункту 1 частини 1 статті 481 КПК України є додатковою гарантією незалежності депутатів обласних рад, їхньої професійної діяльності, оскільки забезпечує ефективне виконання ними службових функцій шляхом установлення особливого порядку кримінального переслідування.

Глава 22 КПК України «Повідомлення про підозру» складається з таких статей: «Випадки повідомлення про підозру» (стаття 276); «Зміст письмового повідомлення про підозру» (стаття 277); «Вручення письмового повідомлення про підозру» (стаття 278). Така побудова Глави 22 КПК України дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру з сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру, стаття 277 ) та його врученні особі (стаття 278 ).

Так, в п.3 статті 6 Конвенції права на справедливий суд вказується на необхідність особливо ретельно повідомляти «обвинувачення» зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення особі, проти якої порушено кримінальну справу, і яка є офіційно повідомленою про юридичну і фактичну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Kamasinski (Камазінскі ) проти Австрії, § 79; Pelissier і Sassi (Пеліс`є і Сассі) проти Франції [ВП], § 51).

Також стаття 6 Конвенції визнає за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про «причину» обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про «характер» обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (Mattoccia ( Маточча) проти Італії, § 59; Penev (Пенєв) проти Болгарії, §§ 33 і 42). Обов`язок повідомити обвинуваченого про зміст пред`явленого обвинувачення повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, шляхом створення інформації без повідомлення про неї стороні захисту (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 65).

Крім того, відповідно до статті 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором і має містити, крім іншого, прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення, та підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту положень ст. 9 КПК України слідчий і прокурор зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та вимог інших актів законодавства. При цьому, слідчий і прокурор зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного та/чи обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Виходячи із вищезазначеного, слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, у відповідності до ст. 276 КПК України, зміст письмового повідомлення про підозру повинен бути складений і відповідати вимогам ст. 277 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру повинно належним чином здійснюватися в порядку ст. 278 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п.18 ч.1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Положення ч.2 ст. 8 КПК України зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що стала частиною національного законодавства. Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання особи такою, що не набула статусу підозрюваного є відсутність жодного з випадків з якими законодавство передбачає повідомлення про підозру, невідповідність змісту повідомлення обов`язковим відомостям які повинні у ній міститись, відсутність підстав для повідомлення про підозру.

Зі змісту приписів та положень ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором і має містити: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках зокрема: наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи вищезазначене можливо дійти висновку, що на момент прийняття рішення про повідомлення про підозру повинні бути висунуті всі можливі, в тому числі і взаємовиключні версії у справі; усі версії у справі, включаючи алібі підозрюваного, всебічно перевірені; усі версії, крім однієї - про винуватість підозрюваного, - спростовані зібраними доказами, а версія про винуватість особи знайшла підтвердження системою незаперечних доказів; у справі зібрано таку сукупність допустимих та достовірних фактичних даних (доказів), яка дає змогу дійти однозначного висновку про вчинення злочину чи іншого кримінального правопорушення особою, яка притягається до відповідальності, та виключає будь-які сумніви щодо її вини (сама особа, яка притягається до відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість); відсутність обставин, що виключають кримінальну відповідальність особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, встановлено в процесі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи.

Разом з цим, оцінивши у сукупності матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає неможливим подальше розслідування відносно ОСОБА_3 , а також пред`явлення останньому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 206-2 КК України з огляду на наступне.

Враховуючи, що ОСОБА_3 являється депутатом Київської обласної ради та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України, то досудове розслідування у даному кримінальному провадженні повинні здійснювати детективи Національного антикорупційного бюро України, а процесуальне керівництво повинні здійснювати прокурори Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або Генеральний прокурор.

Отже, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або Генеральний прокурор своєю постановою могли визначити підслідність не за Національним антикорупційним бюро України, а за поліцією, зокрема за Подільським управлінням поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві.

Натомість, у матеріалах кримінального провадження №00002920 від 14.12.2021 відсутні об`єктивні підстави та процесуальні рішення (постанови) заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або Генерального прокурора про доручення досудового розслідування Подільському управлінню поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, а процесуальне керівництво Подільській окружній прокуратурі м. Києва або Київській міській прокуратурі.

Щодо доводів прокурора про винесення першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_19 постанови про визначення підслідності за Подільським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, то перший заступник Генерального прокурора ОСОБА_19 не мав права визначати підслідність у даній категорії справи, оскільки відповідно до ст. 216 та ст. 36 КПК України підслідність у справах стосовно депутатів обласних рад за підозрою їх у вчиненні злочину, передбаченого ст.206-2 КК України може визначати заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або Генеральний прокурор.

З викладеного слідує, що керівник Київської міської прокуратури ОСОБА_6 не мав право складати повідомлення про підозру депутату Київської обласної ради ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України та доручати прокурорам (процесуальним керівника) Подільської окружної прокуратури м. Києва вручити зазначену підозру.

У свою чергу, прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 не мав повноважень на вручення депутату Київської обласної ради ОСОБА_3 та здійснення повідомлення про підозру.

Зокрема, Законом № 187-ІХ від 04 жовтня 2019 року статтю 481 КПК доповнено частиною другою, відповідно до якої Генеральний прокурор (виконувач обов`язків Генерального прокурора), його заступник, керівник регіональної прокуратури може доручити іншим прокурорам здійснити письмове повідомлення про підозру особам, визначеним частиною першою цієї статті, у порядку, передбаченому частинами першою і другою статті 278 цього Кодексу.

Таким чином, визнавши достатнім нагляд Генерального прокурора чи заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури за законністю й обґрунтованістю підозри судді у вчиненні злочину на стадії затвердження або складання і підписання повідомлення про підозру, законодавець прямо передбачив можливість делегування зазначеними посадовими особами прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або у виняткових випадках іншим прокурорам, після визначення підслідності функції безпосереднього вручення цього повідомлення, що регламентовано частинами першою і другою статті 278 КПК.

Отже, спеціальний порядок повідомлення депутату обласної ради про підозру є додатковою гарантією забезпечення незалежності його діяльності. Така гарантія не може розглядатися як особистий привілей, а навпаки, має публічно-правове призначення та служить засобом захисту від необґрунтованого притягнення до кримінальної відповідальності, політичної репресії, примусового усунення від виконання своїх посадових або професійних обов`язків депутата як носія публічної влади.

Належить звернути увагу, що право знати та розуміти, в чому особа підозрюється (обвинувачується), є одним із складових елементів визначеного в статті 6 Конвенції права на справедливий суд.

Так, в п.3 статті 6 Конвенції вказується на необхідність особливо ретельно повідомляти «обвинувачення» зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення особі, проти якої порушено кримінальну справу, і яка є офіційно повідомленою про юридичну і фактичну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Kamasinski (Камазінскі ) проти Австрії, § 79; Pelissier і Sassi (Пеліс`є і Сассі) проти Франції [ВП], § 51).

Також стаття 6 Конвенції визнає за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про «причину» обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про «характер» обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (Mattoccia ( Маточча) проти Італії, § 59; Penev (Пенєв) проти Болгарії, §§ 33 і 42). Обов`язок повідомити обвинуваченого про зміст пред`явленого обвинувачення повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, шляхом створення інформації без повідомлення про неї стороні захисту (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 65).

Отже, з огляду на результати аналізу правових норм КПК України, необхідно розмежовувати: а) підозру як припущення про вчинення особою кримінально караного діяння; б) письмове повідомлення про підозру як процесуальне рішення; в) повідомлення про підозру як комплекс процесуальних дій, який включає в себе складання та вручення повідомлення про підозру, роз`яснення процесуальних прав підозрюваного, суті підозри, внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що законодавець, регламентуючи процесуальний порядок повідомлення про підозру, вживає терміни «складання», «вручення» та «здійснення».

Тому письмове повідомлення про підозру не може набути в процесуальному аспекті якості дійсності, реальності тільки внаслідок створення, складання та погодження його певними уповноваженими суб`єктами кримінального процесу. Сам факт складання письмового тексту повідомлення про підозру без його безпосереднього вручення відповідною особою не може бути розцінений як виконання нею усього комплексу дій, що охоплюють поняття «здійснити повідомлення про підозру».

Крім того, відповідно до статті 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором і має містити, крім іншого, прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення, та підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Таким чином, письмове повідомлення про підозру являє собою комплекс дій, що охоплюють процедуру здійснення повідомлення про підозру і включає в себе такі етапи як 1) складення письмового повідомлення про підозру; 2) підписання письмового повідомлення про підозру; 3) вручення письмового повідомлення про підозру; 4) роз`яснення змісту підозри та процесуальних прав підозрюваній особі. Весь комплекс процесуальних дій щодо повідомлення про підозру має бути здійснений уповноваженою особою. Тож, письмове повідомлення про підозру спеціальному суб`єкту (судді) має бути складено, підписано, вручено та роз`яснено його зміст виключно Генеральним прокурором, заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або за їх дорученням прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або у виняткових випадках іншим прокурорам, після визначення підслідності.

Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному КПК України (частина 2 статті 36 КПК України). Разом із тим, цією статтею регламентовано процесуальне становище прокурора - процесуального керівника досудовим розслідуванням.

Логіко-структурний й порівняльний аналіз положень статті 36 КПК України свідчить про розмежування повноважень прокурора, передбачених пунктом 4 («доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом»), пунктом 5 («доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам»), які прямо передбачають можливість доручення прокурором слідчому здійснення окремих процесуальних дій, та пунктом 11 («повідомляти особі про підозру»), який не містить права передоручення здійснення повідомлення про підозру. Тож, стаття 36 КПК України не передбачає права керівнику Київської міської прокуратури складати та підписувати повідомлення про підозру депутату Київської обласної ради та тим більше передоручення прокурором свого повноваження щодо здійснення повідомлення особі про підозру іншим прокурорам.

Виключний характер визначення вичерпного переліку осіб, уповноважених здійснювати повідомлення про підозру судді, що міститься у пункті 3 частини 1 статті 481 КПК та частині 4 статті 49 Закону № 1402-VIII не залишає можливості визнання права Генерального прокурора або його заступника на доручення слідчому, іншому прокурору здійснення повідомлення про підозру депутату обласної ради як спеціальному суб`єкту (в редакції до прийняття Закону № 187-IX від 4 жовтня 2019 року).

Крім того, беручи до уваги правило вирішення конкуренції загальної (пункту 4 частини 2 статті 36 КПК України ) та спеціальної (пункт 3 частини 1 статті 481 КПК України (в редакції до прийняття Закону № 187-IX від 4 жовтня 2019 року)) норм, здійснення письмового повідомлення про підозру депутату обласної ради є винятковим повноваженням Генерального прокурора або заступника - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури у даному випадку.

Таким чином, здійснення повідомлення про підозру суб`єктам, вказаним у Главі 37 КПК (у тому числі й судді), визначеними у статтями 36,481 КПК України особами (в редакції до прийняття Закону № 187-IX від 4 жовтня 2019 року) не входило до кола повноважень прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва, а, отже, не могло бути їм доручене в порядку пункту 4 частини 2 статті 36 КПК України. Із огляду на це, вважаємо, що ОСОБА_3 було повідомлено про підозру неуповноваженою посадовою особою - прокурором у кримінальному провадженні.

Оскільки іншого процесуального документа, який би містив виклад підозри, висунутої ОСОБА_3 , у справі не складалося, то, вочевидь, його не було повідомлено про підозру в установленому законом порядку, а дії із вручення повідомлення про підозру, здійснені прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва за дорученням керівника Київської міської прокуратури, є юридично нікчемними.

Порушення процесуального порядку повідомлення особі про підозру має наслідком ненабуття такою особою процесуального статусу підозрюваного.

Необхідно зважати, що повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України депатуту Київської обласної ради мав здійснити саме Генеральний прокурор або його заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, або за їх дорученням прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або у виняткових випадках іншим прокурорам, після визначення підслідності. Вручення повідомлення про підозру іншим прокурором є врученням його неналежною (неуповноваженою) особою і не має своїм наслідком залучення депутата обласної ради до участі у кримінальному провадженні як підозрюваного.

За таких обставин підозра не може вважатися складеною, підписаною та врученою уповноваженою особою, а сам ОСОБА_3 не набув статусу підозрюваного.

Наведені порушення свідчать про невідповідність повідомлення про підозру вимогам КПК, що відповідно до статті 307 КПК України є підставою для скасування повідомлення про підозру.

Здійснення повідомлення про підозру депутату Київської обласної ради (в тому числі, її вручення) не входило до кола повноважень керівника Київської обласної прокуратури або прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва.

Вручення повідомлення про підозру у описаний вище спосіб, не має своїм наслідком набуття ОСОБА_3 процесуального статусу підозрюваної особи у кримінальному провадженні.

Порушення визначеного законом процесуального порядку здійснення повідомлення про підозру депутату Київської обласної ради, що обумовило ненабуття такою особою процесуального статусу підозрюваного, та подальше проведення досудового розслідування в межах такого кримінального провадження є порушенням права на захист.

Викладене вище дає підстави зробити висновок, що повідомлення про підозру складене не уповноваженою на те процесуальною особою - керівником Київської міської прокуратури м. Києва та вручене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва, який не мав на те процесуальних прав та повноважень, а відповідно повідомлення про підозру є по своїй сутті незаконим та необгрунтованим, з чого слідує, що ОСОБА_3 не набув статусу підозрюваного.

Аналіз повідомлення про підозру, яка вручена ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України вказує на те, що підозра є необгрунтованою, в її описовій частині викладені припущення прокурора, які не відповідають обставинам справи та доказам, які містяться у матеріалах справи та у сторони захисту щодо правовідносин, які прокурор помилково вважає протиправними.

При дослідженні змісту повідомлення про підозру слідчим суддею встановлено, що протягом серпня 2020 ОСОБА_14 . Діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , в супереч інтересів ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD), з метою протиправного відчуження майна, а саме корпоративних прав на ТОВ «ПРЕМІОРІ», а також позбавлення прав одноосібного засновника ТОВ «ПРЕМІОРІ» майнових прав на належний розмір дивідендів, вчинив протиправні правочини шляхом складання підроблених документів.

Натомість судом встановлено, що одноосібним власником корпоративних прав ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD) в липні - серпні 2020 являвся ОСОБА_14 , тільки він один міг прийняти рішення учасників підприємства, ніякі особи не могли впливати на його рішення, ніхто не повідомляв його, про зміну його як власника підприємства.

У підозрі не вказано юридичних та фізичних осіб, які б в той чи інший спосіб впливали на ОСОБА_14 як одноосібного учасника ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD) під час прийняття ним управлінських рішень.

Отже, ОСОБА_14 як одноосібний учасник ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD) мав право приймати рішення №16 від 08 липня 2020, №17 від 01 вересня 2020 та рішення загальних зборів ТОВ «ПРЕМІОРІ» №1 від 01 вересня 2020, при цьому прокурором не доведено протилежне, а в підозрі це не обґрунтовано.

Крім того, в повідомленні про підозру не вказано кому були завдані збитки від кримінального правопорушення, їх розмір не доведений належними та допустимими доказами, що вказує на необґрунтованість підозри.

Разом з тим, на день повідомлення про підозру ОСОБА_3 , в її змісті відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, як визначає п.6 ч.1 ст. 277 КПК України, тобто відсутня безсумнівна система належних до справи допустимих, достовірних і достатніх доказів, які б вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи, яка б виключала сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося; кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містить склад конкретного кримінального правопорушення та відсутні обставини, які виключають її відповідальність.

Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі Чеботарі проти Молдови, № 35615/06,п. 48, від 13 листопада 2007 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Murray v. the United Kingdom» № 14310/88 від 23.10.94 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Натомість, як вже зазначалось вище, письмове повідомлення про підозру не містить зазначення часу, місця вчинення злочину, експертиза на яку посилається прокурор є неналежним та недопустимим доказом, та посилань на зібрані під час досудового розслідування докази, які б свідчили про змову ОСОБА_3 з ОСОБА_14 з іншими особами, та докази, які б давали слідчому чи прокурору, на даній стадії, підстави для складання і вручення останньому підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, необхідно прийти до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 складено, вручено та здійснено неуповноваженою особою, воно є необґрунтованим та не відповідає вимогам статей 276-277 КПК України; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність не відповідає змісту підозри, що є грубим порушенням вимог п.5 ч.1 ст. 277 КПК України; повідомлення про підозру складено і вручено за відсутності наявності достатніх доказів для підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 206-2 КК України, тобто всупереч вимогам ст. 276 КПК України, а зміст письмового повідомлення про підозру ОСОБА_3 не містить фактичних обставин кримінального правопорушення та його складу, у вчиненні якого ОСОБА_3 підозрюється, у тому числі зазначення конкретного часу і місця та ролі вчинення, розмір завданої шкоди ТОВ «ПРЕМІОРІ» прокурором взагалі не обгрунтований, при цьому товариство зазначає про відсутність шкоди завданої діями ОСОБА_3 , а також інших суттєвих обставин, у зв`язку із цим порушую перед судом питання про задовлення скарги та скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 , яке складене керівником Київської міської прокуратури ОСОБА_6 та вручене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 206-2 КК України. - скасуванню.

Частиною 4 статті 535 КПК України визначено, що органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Керуючись ст. 307, 309, 372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у вчиненні злочину в кримінальному провадженні № 0000292 від 14.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України, - задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру від 08 вересня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України у кримінальному провадженні №0000292 від 14.11.2021.

Зобов`язати уповноважену особу Подільської окружної прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні №0000292 від 14.11.2021 року, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, щодо скасування повідомлення про підозру від 08 вересня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України у кримінальному провадженні №0000292 від 14.11.2021.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1