Номер провадження 1-кп/521/642/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000263 від 30.08.2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, неодруженого, раніше не судимого, з профільною середньою освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді стрільця - помічника гранатометника 3 взводу охорони 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період- це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-УІІ, в Україні з 18 березня 2014 року розпочався особливий період, який діє по даний час.

26.10.2016 громадянина ОСОБА_4 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.12.2016 №288 зараховано до списків особового складу для проходження строкової військової служби, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 2 взводу охорони 1 роти військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат».

Відтак, з 26.10.2016, тобто з дня відправлення з обласного збірного пункту ОСОБА_4 , набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня, розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

07.06.2017 громадянином ОСОБА_4 укладено контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 , про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2017 № 129 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця помічника гранатометника взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат».

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби є день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать, зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, технічне майно, майно зв`язку тощо. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною воно набуває статусу військового майна. Особи, винні у порушенні вимог цього Закону притягаються до відповідальності згідно із законом.

Пунктом 13 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання майна військового майна у Збройних Силах України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225 визначено, що військове майно зберігається з дотриманням вимог, передбачених документацією заводів-виробників; умови зберігання цього майна повинні забезпечувати збереження його належного якісного (технічного) стану, виключати можливість втрати.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом старший солдат ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Незважаючи на вищевикладене, в порушення зазначених вище вимог законодавства, старший солдат ОСОБА_4 , діючи із кримінальною протиправною недбалістю, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, не свідомо допустив їх порушення за наступних обставин.

24.10.2017 та 30.11.2018 згідно накладних №988 та №1483 старшим солдатом ОСОБА_4 , отримано у службове користування інше військове майно, а саме: бронежилет «КорсарМзс»-1-4 - 1 комплект, шолом «Каска-ІМ» - 1 одиниця, мішок спальний - 1 одиниця, казанок алюмінієвий - 1 одиниця, фляга алюмінієва - 1 одиниця, чоботи гумові - 1 пара, костюм ВВЗ демісезонний - 1 комплект, рушник вафельний - 2 одиниці.

Так, в проміжок часу з 08 год. 00 хв. 01.04.2019 по 08 год. 00 хв. 09.04.2019, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, старший солдат ОСОБА_4 , діючи із кримінальною протиправною недбалістю, втратив ввірене у службове користування інше військове майно, а саме: бронежилет «КорсарМзс»-1-4 - 1 комплект, шолом «Каска-ІМ» - 1 одиниця, мішок спальний - 1 одиниця, казанок алюмінієвий - 1 одиниця, фляга алюмінієва - 1 одиниця, чоботи гумові - 1 пара, костюм ВВЗ демісезонний - 1 комплект, рушник вафельний - 2 одиниці, на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , внаслідок порушення правил їх зберігання.

Згідно довідки-розрахунку від 25.07.2020 №47, про вартість вказаного речового майна, яке рахується за старшим солдатом ОСОБА_4 - сума збитків, з урахуванням зносу становить 9848 грн 71 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Окрім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників кримінального провадження судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та учасниками обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступень тяжкості вчиненого, особистість обвинуваченого.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, добровільно, до постановлення вироку, відшкодував завдані його діями збитки.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, оскільки він повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення та дав правдиві покази про його обставини, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, що вчинений ним злочин відноситься до категорії нетяжких, враховує дані про особу винного, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставини, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень обрати покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який не уникав кримінальної відповідальності, визнання ОСОБА_4 своєї вини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, із застосуванням випробування відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, але в умовах належного контролю за його поведінкою і виконанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Враховуючи, що покарання ОСОБА_4 призначається із застосуванням випробування, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили запобіжний захід до нього не застосовувати.

Речові докази, цивільний позов та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392- 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його оголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1