Справа № 573/175/23
Провадження №1-кп/573/54/23
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23 січня 2023 за №0000010 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не заміжньої, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із неповною середньою освітою, не працюючої, не особа з інвалідністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючої, засудженої 18.01.2023 Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в доход держави у розмірі 850 гривень,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2023 ОСОБА_8 перебувала вдома у своєї доньки ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи в приміщенні кімнати вищевказаного будинку, близько 13.00 год. 21.02.2023 між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна сварка. У ході словесної сварки у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень матері - ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 21.01.2023 близько 13.00 год., перебуваючи у приміщенні кімнати вищевказаного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , нанесла один удар кулаком правої руки в область правого ока ОСОБА_8 . В результаті таких дій, ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді синця у правій очноямковій ділянці з переходом на праву щічну ділянку, яке за ступенем тяжкості оцінюється як Легкі тілесні ушкодження.

Спричиняючи тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_8 , обвинувачена ОСОБА_4 усвідомлювала суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачала можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто вчинила кримінальний проступок з прямим умислом.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, дала покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку. Пояснила, що у січні 2023, точного числа не пам"ятає, вона перебувала у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 разом із матір"ю ОСОБА_8 . Перебуваючи у приміщенні кімнати вищевказаного будинку, близько 13.00 год. того ж дня між ними на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна сварка, в ході якої вона нанесла один удар кулаком правої руки в область правого ока матері ОСОБА_8 . У вчиненому розкаюється, з матір"ю примирились.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останньої, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного нею правопорушення, яке є кримінальним проступком, її особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , відсутні.

Суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не особа з інвалідністю, не працююча, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання характеризується посередньо, 18.01.2023 засуджена Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в доход держави у розмірі 850 гривень (а. с. 34-39 ).

Також враховується думка потерпілої ОСОБА_8 , яка претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_4 не має, про що надала до суду письмову заяву (а. с. 32 ).

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_8 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.

Таким чином, враховуючи сукупність зазначених вище обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , з урахуванням особи винної, її відношення до скоєного, суд прийшов до висновку, що за вчинення останньою кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті у виді штрафу.

Також судом встановлено, що вироком Білопільського районного суду Сумської області від 18 січня 2023 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначеного їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вирок набрав законної сили 18.02.2023 року. Штраф не сплачений.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України у даному кримінальному провадженні №0000010, обвинуваченою ОСОБА_4 вчинене 21 січня 2023 року, тобто після постановлення вироку Білопільського районного суду Сумської області від 18 січня 2023 року, (але до повного відбуття покарання).

Отже, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує положення ч.1 ст.71 КК України та призначає обвинуваченій остаточне покарання за сукупністю вироків.

Процесуальні витрати, речові докази та цивільний позов у провадженні відсутні.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 18 січня 2023 року у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, та призначити остаточне покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 ( одна тисяча триста шістдесят) грн.

Штраф необхідно сплатити у місячний строк після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя