Справа № 755/2760/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 від 13.01.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого не офіційно вантажником, інваліда 3 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 12.01.2023 року приблизно о 20 год. 00 хв., знаходився за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 . В цей же час в квартирі перебував його брат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому, приблизно о 20 год. 10 хв. між останніми, які знаходились в приміщенні кухні почався словесний конфлікт на ґрунті того, що ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кухні, взяв в праву руку ніж та наніс ним два удари в область грудної клітини ОСОБА_6 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 було госпіталізовано до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3.

Відповідно до висновка експерта №042-142-2023, дані судово-медичного обстеження та надана документація свідчать про те, шо у потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мали місце наступні тілесні ушкодження:

непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки - рана на правій переднє-боковій поверхні грудної стінки між парастернальною та передньою підпаховою лініями на рівні 5 ребра, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, перпендикулярно поверхні тіла, по ходу якого ушкоджуються м`які тканин грудної стінки, дном рани є хрящова частина 5 ребра;

непроникаюче колото-різане поранення живота - рана на передній черевній стінці в правому підребер`ї, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, зверху-вниз, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки.

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок двох травматичних дій гострого(их) предмета(ів), якому притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа), за давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 12.01.2023.

Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України», кожне з вищевказаних тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме наніс умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, надав покази, якими підтвердив вищевикладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, 12.01.2023 року приблизно о 20.00 годині за місцем проживання під час словесного конфлікту з братом наніс йому два удари ножем в область грудної клітини чим завдав йому тілесні ушкодження. Одразу почав надавати брату медичну допомогу та викликав швидку медичну допомогу. Вказав, що за час перебування в умовах Київського слідчого ізолятора з 13.01.2023 року по 28.02.2023 року усвідомив неприйнятність вчинених ним дій, щиро розкаявся у вчиненому. На даний час з братом примирився, має добрі відносини та спільно проживає.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу та висновок судово-психологічного експерта, та тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме - нанесення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення..

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 2001 року по теперішній час з діагнозом: Розумова відсталість, раніше не судимий, повідомив, що не одружений, працює неофіційно вантажником, за місцем проживання характеризується посередньо, не є особою, яка досягла пенсійного віку, має інвалідність ІІІ групи, спосіб життя, позицію потерпілого щодо відсутності претензій до ОСОБА_3 , відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 125 КК України у виді штрафу, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень). При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 утримувався під вартою в Київському слідчому ізоляторі у період з 13.01.2023 року по 28.02.2023 року у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає не доцільним застосування іншого покарання, пов`язаного з позбавленням волі.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №119 від 09.02.2023 року ОСОБА_3 страждає психічним розладом: Легка розумова відсталість з емоційно-вольовими порушеннями (згідно МКХ-10 F70.1), а також виявляє ознаки Психiчних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (згідно МКХ-10 F10.24). За своїм психічним станом на теперішній час може усвідомлювати значення своїх дій та не повною мірою може керувати ними. ОСОБА_3 на момент кримінального правопорушення , у вчиненні якого він підозрюється страждає психічним розладом: Легка розумова відсталість з емоційно-вольне порушеннями (згідно МКХ-10 він F70.1), також виявляє ознаки Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (згідно МКХ-10 F10.24). За своїм психічним станом не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_3 за своїм психічним станом на теперішній час потребує надання відносно нього амбулаторної психіатричної допомоги. Питання відносно примусових заходів медичного характеру не входить в компетенцію даної судової комплексної психолого-психіатричної експертизи, а являється прерогативою суду.

Відповідно до ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст. 94 КК, відповідно до вимог ст. 93 КК України можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, обмеженої осудності або вчинили злочини в стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд на підставі висновку судово-психіатричної експертизи №119 від 09.02.2023 року, суд вважає, що ОСОБА_3 є обмежено осудним та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочини у стані обмеженої осудності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Вимогами ч. 2 ст. 94 КК України передбачено, що надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути застосовано судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно-небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Приписами ч. 2 ст. 504 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно рекомендацій викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до п. 8 зазначеної постанови, така допомога може надаватися особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане, - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

Також судом враховується практика Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, викладена у Постанові від 25.07.2019 року (Справа №156/98/18, Провадження №51-9408км18), в якій зазначено, що згідно з вимогами ст. ст. 20, 94 КК України, суд, отримавши на розгляд кримінальне провадження з обвинувальним висновком та визнавши під час судового розгляду, що злочин учинено обмежено осудною особою, тобто особою яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними у зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановляє обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховує його психічний стан (визнання особи обмежено осудною) з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання, яка надається при засудженні особи до позбавлення волі медичною службою кримінально-виконавчих установ.

Таким чином, з огляду на стан психічного здоров`я ОСОБА_3 , керуючись ст. ст. 93, 94 КК України, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого покарання у виді штрафу та враховуючи його обмежену осудність, застосувати відносно нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у закладі охорони здоров`я за місцем його проживання.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Крім того, підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19.01.2023 року на тимчасово вилучене майно, а саме на: 2 (дві) пластикові порожні пляшки з під напоїв «Спрайт» та «Два океани», що були поміщенні до картонної коробки, опечатаної печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору (на лезі наявні сліди речовини бурого кольору), який був поміщений до картонної коробки, опечатаної печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; мобільний телефон марки «Нокіа», з сім-картою НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , який поміщений до сейф-пакету № CRI 1013040; мобільний телефон марки «Нокіа», IMEI: НОМЕР_3 , який поміщений до сейф-пакету № CRI 1013041; светр темно-синього кольору зі смужками білого кольору (на передній поверхні наявні сліди речовини бурого кольору та пошкодження тканини), який був поміщений до картонної коробки, опечатаної печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; ключі, які були поміщені до сейф-пакету №CRI 1013042; светр, джинси та пару черевик, які були поміщенні до картонної коробки, опечатаної печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих, які були вилучені під час проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні вирішено у відповідності до ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

На підставі ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем його проживання. Здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покласти на Комунальне некомерційне підприємство «Міський заклад з надання психіатричної допомоги», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 8.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судово-медичної експертизи №042-142-2023 від 14.02.2023 року, в сумі 6013 грн. 00 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19.01.2023 року на тимчасово вилучене майно, а саме на: 2 (дві) пластикові порожні пляшки з під напоїв «Спрайт» та «Два океани», що були поміщенні до картонної коробки, опечатаної печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору (на лезі наявні сліди речовини бурого кольору), який був поміщений до картонної коробки, опечатаної печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; мобільний телефон марки «Нокіа», з сім-картою НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , який поміщений до сейф-пакету № CRI 1013040; мобільний телефон марки «Нокіа», IMEI: НОМЕР_3 , який поміщений до сейф-пакету № CRI 1013041; светр темно-синього кольору зі смужками білого кольору (на передній поверхні наявні сліди речовини бурого кольору та пошкодження тканини), який був поміщений до картонної коробки, опечатаної печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; ключі, які були поміщені до сейф-пакету №CRI 1013042; светр, джинси та пару черевик, які були поміщенні до картонної коробки, опечатаної печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих, які були вилучені під час проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Речові докази у кримінальному проваджені:

- DVD-R диск, на якому міститься аудіозапис виклику швидкої медичної допомоги від 12.01.2023 року, приєднаний до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- DVD-R ДИCK, на якому містяться відеозаписи портативних відеореєстраторів працівників слідчо-оперативної групи Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, що здійснювали виїзд 12.01.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , приєднаний до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- 2 (дві) пластикові порожні пляшки з під напоїв «Спрайт» та «Два океани», що було упаковано до картонної коробки, опечатаної печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; светр темно-синього кольору зі смужками білого кольору (на передній поверхні наявні сліди речовини бурого кольору та пошкодження тканини), що було упаковано до картонної коробки, опечатаноi печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих, передані на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - знищити;

- ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору (на лезі наявні сліди речовини бурого кольору), що було упаковано до картонної коробки, опечатаної печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих - знищити;

- мобільний телефон марки «Нокіа» з сім-картою НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , що упаковано до сейф-пакету № CRI 1013040; мобільний телефон марки «Нокіа», IMEI: НОМЕР_3 , що упаковано до сейф-пакету № CRI 1013041, светр, джинси та пару черевик, що було упаковано до картонної коробки, опечатаної печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з підписами понятих; зв`язку ключів, що упаковано до сейф-пакету № CRI 1013042, передані на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - повернути власникам.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя