Номер провадження: 11-сс/813/1528/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2022 року м. Одеса

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
За участю прокурора ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса матеріали кримінального провадження №0000458 від 28.09.2022 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 18.10.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачів Харківської області, громадянина України, освіта, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, т.в.о. начальника сектору поліції №1 ОРПУ №2 ГУНП в Одеській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 18.10. 2022 року задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Одеській області ОСОБА_6 , та застосовано відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" строком на 60 днів з 15.10.2022 року до 14.12.2022 року з визначенням підозрюваному розміру застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 501600 гривен.
Не погоджуючись з судовим рішенням захисник-адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
В обґрунтування доводів скарги зазначає, що обраний запобіжний захід є крайнім і надто суворим, а розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що фактично унеможливлює його внесення.
Вказує на те, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України є необґрунтованою і не підтверджується матеріалами провадження.
Також вважає, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, або здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України відсутні.
Розмір застави вважає непомірним та призводить до неможливості виконання застави, що унеможливлює застосування альтернативного запобіжного заходу
Вказує, що підозрюваний скоїв злочин вперше, не має намірів уникати від кримінальної відповідальності, є особою, що працювала, має постійне місце проживання, має міні соціальні зв`язки, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання.

Просить суд ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в обранні відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог, думку адвоката, яка підтримала апеляційну скаргу, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Запобіжні заходи (як заходи кримінального провадження) у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (суд враховує роз`яснення «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» - запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного).

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; ч.3 ст. 26 КПК принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

Апеляційний суд вважає, що прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Колегія суддів доходить висновку, що на даному етапі досудового розслідування додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим та визнаним судом ризикам, зокрема слідчим суддею вірно встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від пяти до десяти років позбавлення волі, а томутяжкість покарання, яке може йому загрожувати, у разі визнання винуватим, може спонукати його до переховування від суду, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, можливого впливу на свідків та іншого підозрюваного.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Апеляційний суд вважає, що вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою є пропорційним ризикам у кримінальному провадженні за ч.3 ст.368 КК України, оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується доказами у кримінальному провадженні №0000458 від 28.09.2022 року.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про взяття ОСОБА_8 на поруки не підлягають задоволенню.
Апеляційний суд не приймає до уваги твердження захисника про невідповідність висновку слідчого судді, викладеного у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та такі доводи апелянта апеляційний суд визнає непереконливими та безпідставними, оскільки відповідно до ст. 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованому кримінальному правопорушенні, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя першої інстанції діяв у спосіб та у межах законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про доведення слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України відносно ОСОБА_8 що вказані ризики, які встановленні слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 є реальними і об`єктивно існуючими та доходить переконання, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний ОСОБА_8 , забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового провадження, для запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення досудового розслідування.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України - слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді обґрунтовується розмір застави.
Слідчий суддя в своїй ухвалі, на думку колегії суддів, належним чином обґрунтував висновок про необхідність визначення розміру застави у більш великому розмірі ніж визначено для особи підозрюваної у скоєнні тяжкого злочину, відповідно вимог ст.183 ч.3 КПК України залежним чином обґрунтував необхідність обраного ним розміру застави в сумі 501600 грн., а тому ухвалу слідчого судді можна вважати повністю законною та обґрунтованою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність визначення розміру застави у більш великому розмірі ніж визначено для особи підозрюваної у скоєнні тяжкого злочину, з урахуванням актуальної підвищеної суспільної небезпеки злочину в якому підозрюється ОСОБА_8 що на думку колегії суддів можливо вважати виключним випадком.
Також не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання підозрюваного під вартою.
Враховуючи вище викладене суд апеляційної інстанції вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 18.10.2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу подану захисником-адвокатом ОСОБА_7 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 18 жовтня 2022 року, якою застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000458 від 28.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, з визначенням застави в розмірі 501600 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4