Справа № 487/1/23
Провадження № 1-кс/487/180/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання заступника начальника СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Шарівка Богодухівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого водієм в АТ "Миколаївобленерго", раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України

ВСТАНОВИВ:

02.01.2023 заступник начальника СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину та під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив про його задоволення.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, просила обрати відносно її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання. Крім того вказала, що прокурором не доведено ризик переховування ОСОБА_5 , оскільки він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, тобто сталі соціальні зв`язки.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Крім того зазначив, що він не вчиняв ніяких протиправних дій відносно ОСОБА_7 , остання попрохала води та він заніс склянку та поставив на стіл, і в цей час зайшли ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . З Вовою у нього неприязні стосунки, він неодноразово погрожував йому.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СВ Миколаївського РУП

ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.01.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.01.2023 приблизно о 14 годині 20 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування на теперішній час не встановлено, знаходився у квартирі АДРЕСА_3 .

Перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, ОСОБА_5 знаючи про те, що у квартирі АДРЕСА_4 проживає ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, тобто усвідомлюючи те, що остання не може об`єктивно сприймати те, що відбувається навколо неї, вирішив вчинити дії сексуального характеру відносно останньої.

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел направлений на вчинення дій сексуального характеру відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_5 зайшов до квартири ОСОБА_7 , яка перебувала у відчиненому стані, де побачив ОСОБА_7 , яка знаходилася на ліжку одягнута. Перебуваючи у вказаному місці ОСОБА_5 , використовуючи безпорадний стан потерпілої у зв`язку з її похилим віком, оголив статевий член та з метою задоволення статевої пристрасті вчинив дії сексуального характеру у вигляді неодноразового введення статевого члена до ротової порожнини ОСОБА_7 без її добровільної згоди, тим самим задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом.

02.01.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: фактичними обставинами викладеними у заяві ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 01.01.2023 року; відомостями викладеними у рапорті працівників УПП ГУНП в Миколаївській області від 01.01.2023; обставинами викладеними в огляді місця події 01.01.2023 року; обставинами викладеними у протоколі допиту потерпілої ОСОБА_7 від 01.01.2023; фактичними обставинами викладеними у протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 01.01.2023; протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_10 від 01.01.2023; фактичними обставинами викладеними у протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 01.01.2023; протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_11 від 01.01.2023; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя доходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення, у своїй сукупності, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, прокурор у судовому засіданні, як на підставу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилався на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється; ризик впливати на потерпілу та свідків, яким відомі обставини зазначеного кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, які йому достовірно відомі; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце реєстрації та проживання, тобто стійкі соціальні зв`язки, а також те, що підозрюваний від слідства та суду не переховувався, слідчий суддя доходить до переконання про не доведення прокурором у судовому засіданні ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя доходить до переконання про не доведення прокурором ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний раніше не судимий та доказів, що підтверджують існування вказаного ризику прокурором у клопотанні та під час судового розгляду не зазначено.

При цьому, що стосується іншого ризику, слідчий суддя доходить до переконання про доведення його існування прокурором.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Прокурором під час розгляду клопотання не доведено достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яким запобіжним заходом, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Роси» зазначено, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошення видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, офіційно працює, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце реєстрації та проживання.

Враховуючи викладені обставини, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним у клопотанні ризикам, можливо шляхом застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу встановлюється в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - домашній арешт.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- цілодобово не покидати місце своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням часу повітряної тривоги.

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт встановлюється до 02.03.2023 року.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обов`язки по контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 покласти на працівників МРУП ГУНП в Миколаївській області.

Ухвала слідчого судді діє до 02.03.2023 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1