Справа № 932/961/23
Провадження № 1-кс/932/244/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000192 від 22.01.2023 року, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся старший слідчий слідчого відділу Дніпровського районного управляння поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 із клопотанням у якому просить накласти арешт на зазначені в клопотанні речі, предмети та інше майно, яке було вилучене 21.01.2023 року у ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : мобільний телефон марки «Iphone7» imei1: НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування.

Клопотання мотивоване тим, що до СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла інформація про те, що 21.01.2023 біля будинку № 8A по пр. О. Поля, в м. Дніпро, був зупинений гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого була виявлена та вилучена речовина, ззовні схожа на наркотичний засобів, яку останній зберігав при собі з метою збуту, а саме канабіс.

21.01.2023 року у ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено: 1) мобільний телефон марки «Iphone7» imei1: НОМЕР_1 упакований у спец пакет WAR0097086; 2) 1 згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, у спец пакет WAR0097087.

Постановою слідчого від 22.01.2023 слідчого відділу Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області вказані речі визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

B ході огляду 21.01.2023, мобільного телефону «Iphone7» imei1: НОМЕР_1 було з`ясовано, що за допомогою даного мобільного телефону, ОСОБА_5 21.01.2023 року самостійно зробив закладки з особливо небезпечною наркотичною речовиною «канабіс», за різними адресами в м. Дніпро, тим самим здійснив збув особливо небезпечної наркотичної речовини канабіс. Так було з`ясовано, що ОСОБА_5 було самостійно здійснено 10 закладок, з посиланням фотографій місцевості та координат.

Враховуючи той факт, що речові докази, які вилучені в ході проведення огляду 21.01.2023 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки саме за допомогою даного мобільного телефону гр. ОСОБА_5 висилав координати зроблених ним закладок, та даний телефон несе на собі відомості вчинення кримінального правопорушення, оскільки в телефоні зберігаються фотографії місцевості закладок та координати, щоб їх знайти, а також переписку з особами, які безпосередньо приймали участь у здійсненні збуту наркотичних речовин на території м. Дніпро, а також є тимчасово вилученим майном, і має суттєве значення у даному кримінальному провадженні, а також враховуючи те що в інакшому випадку воно може бути знищено особою, яка причетна до скоєння вищезазначеного злочину, та якому вищезазначене майно не належить, а також яке є знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим зазначені в протоколі від 21.01.2023, предмети підлягають подальшому арешту.

Необхідність вилучення вищевказаного майна, обумовлено повнотою та всебічністю проведення досудового розслідування, запобігання втрати, пошкодження, спотворення речових доказів, встановлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав клопотання про слухання справи за його відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання клопотання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень чи пояснень не надходило.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000192 від 22.01.2023 року.

Правова кваліфікація даної події ч. 2 ст. 307 КК України.

Як зазначено у клопотанні та підтверджується матеріалами, 21.01.2023 року у ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 у гр. ОСОБА_5 виявлено та вилучено речовину, ззовні схожу на наркотичний засобів, яку останній зберігав при собі з метою збуту, а саме канабіс; мобільний телефон марки «Iphone7» imei1: НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування.

Отже, у слідства є підстави вважати, що ОСОБА_5 може бути причетним до незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Зокрема, саме за допомогою даного мобільного телефону гр. ОСОБА_5 висилав координати зроблених ним закладок, тобто даний телефон несе на собі відомості вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування потреби арешту виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Отже, приймаючи до уваги, що вилучене майно відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом, містить на собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про накладення арешту.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000192 від 22.01.2023 року, про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 21.01.2023 року у ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone7» imei1: НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ