Справа № 136/1606/22
провадження № 1-кп/136/107/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000167 від 11.06.2022, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ганнівка, Липовецького району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
До Липовецького районного суду Вінницької області надійшов вказаний обвинувальний акт.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 24.10.2022 вказане кримінальне провадження було призначене до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотав про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , а також просив суд вирішити клопотання про передачу даного кримінального провадження на розгляд судді ОСОБА_6 у провадженні якого перебуває інше кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, судовий розгляд якого не розпочато судом, мотивуючи тим, що спільний розгляд обох кримінальних проваджень стосовно однієї особи, яка обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень буде сприяти розгляду кримінальних проваджень у розумні строки та дотримання прав обвинуваченого, отож вважає, що наявні правові підстави для їх об`єднаня.
Клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу прокурор мотивував тим що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, вказаний злочин є тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі. Ураховуючи те, що на даний час ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а судовий розгляд даного кримінального провадження в межах строку дії ухвали суду від 02.09.2022 якою до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неможливо завершити, прокурор просить продовжити раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти цим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим належної процесуальної поведінки.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував щодо передачі даного кримінального провадження для об`єднання з іншим кримінальним провадженням, яке перебуває на розгляді судді цього ж суду. При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив врахувати, що ризики, які були підставою для застосування такого виду запобіжного заходу відпали, досудове розслідування кримінального провадження закінчено, впливу на потерпілого він не має, тому просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник в судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого та вказав на наявність усіх правових підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд, вивчивши та дослідивши клопотання ініційоване прокурором, обвинувальний акт та додані до нього документи встановив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за кваліфікуючою ознакою вчинений повторно, поєднаний з проникненням у сховище в умовах воєнного стану. Вказаний злочин є тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, суд своїм рішенням має забезпечити не лише права обвинувачених, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження вважає, що ризики, що стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення продовжують існувати.

Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що з матеріалів кримінального провадження можливо зробити обґрунтоване припущення щодо вчинення саме ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином.

Суд враховує, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, останній раз 08.12.2021 Немирівським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 місяців арешту, звільнився з місць відбування покарань 18.03.2022 по відбуттю строку покарання, водночас 11.06.2022, тобто за досить короткий проміжок часу вчинив новий умисний злочин проти власності, передбачений ч.4 ст.186 КК України.

Крім того судом встановлено, що на розгляді інших судів перебуває ряд кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_3 , а саме: у Липовецькому районному суді №0000228 від 28.10.2020 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України; у Погребищенському районному суді №0000398 від 09.08.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України; у Вінницькому районному суді №0000322 від 20.10.2021 за ч. 2 ст. 309 КК України, що свідчить про антисоціальну спрямованість особи та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Суд враховує відомості, які характеризують як особу ОСОБА_3 , він офіційно ніде не працює, постійного джерела прибутку немає, одружений, на що вказує Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану 01.04.2022.

При цьому, суд звертає увагу, що наявність факту утворення нової сім`ї не було для нього стримуючим фактором та не сприяло становленню особи на шлях виправлення.

При цьому, суд враховує, що дане кримінальне правопорушення є умисним, як ОСОБА_3 вчинив його будучи раніше засудженим, належних висновків для себе не зробив.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 , будучи неодноразово засудженим, та понісши реальне покарання, розуміючи важкість покарання, яке йому може бути призначене, маючи не зняту та непогашену судимість, у разі визнання винуватим в інкримінованому злочині, у співставленні можливих негативних для нього наслідків може вчинити спроби, які йому інкримінується, що є ймовірним.

Крім цього, суд враховує, що розгляд кримінального провадження ще не розпочато, відтак ні потерпілого, ні свідків не було судом допитано, відтак наявна вірогідність будь якого впливу обвинуваченого на останніх зі сторони обвинуваченого.

При цьому, суд виходить із встановленої КПК процедури отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, що передбачена ч. 1, 2 статті 23, стаття 224, 225 КПК України, відповідно до яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені міркування, суд вважає неспроможними доводи обвинуваченого та його захисника щодо зменшення ризиків, які були підставою для застосування запобіжного заходу.

Суд враховує відсутність будь яких доказів на підтвердження наявності у власності ОСОБА_3 рухомого та нерухомого майна.

Суд приймає до уваги те, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку (рішення Європейського Суду з прав людини від 12 січня 2012 року у справі "Тодоров проти України", заява N 16717/05).
Зважаючи на те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, з урахуванням особи обвинуваченого, неможливість завершення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи введений в Україні воєнний стан, суд дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого діяння, яке йому інкримінується, а також особі обвинуваченого, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки, на переконання суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів наразі не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження, тому строк дії запобіжного заходу має бути продовжено на 60 днів.

Оскільки перед судом заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу, а ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 02.09.2022 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із покладенням обов`язків та визначено розмір застави, суд вважає за необхідне продовжити строк дії покладених на підозрюваного обов`язків та можливість внесення застави у визначеному слідчим суддю розмірі.

За таких обставин, слідчий суддя, задовольняє клопотання прокурора.

Також суд вважає, що підлягає до задоволення клопотання прокурора в частині передачі даного кримінального провадження іншому судді цього ж суду для вирішення питання про об`єднання кримінальних проваджень, оскільки як було встановлено в провадженні Липовецького районного суду Вінницької області судді ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження №136/1802/20 стосовно ОСОБА_3 за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України. Встановлені обставин свідчать про те, що у провадженні різних суддів Липовецького районного суду Вінницької області перебувають кримінальні провадження стосовно однієї, що обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання про передання до канцелярії суду матеріалів даного кримінального провадження для вирішення питання про об`єднання із іншим кримінальним провадженням ґрунтується на приписах ст.217, 334 КПК України, отож суд вважає, що воно підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 131, 199, 314, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Визначити строк дії ухвали суду про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 застосування запобіжного заходу тривалістю до 25.12.2022.
Відповідно до ст. 194 КПК України продовжити строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків, що викладені в ухвалі слідчого судді від 02.09.2022 на строк дії даної ухвали, а також можливість внесення застави у визначеному слідчим суддю розмірі.
Спрямувати матеріали кримінального провадження №136/1606/22 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, - до канцелярії Липовецького районного суду Вінницької області для передачі іншому судді у провадженні якого перебуває кримінальне провадження №136/1802/20 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України для вирішення питання про їх об`єднання.
Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Вінницького апеляційного суду, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_7