УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2023 р. Справа № 596/132/23

Провадження № 1-кп/596/59/2023

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Гусятин клопотання обвинуваченого в кримінальному провадженні №0000006, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2023 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Копейськ Челябінської області, Російська Федерація, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.254 Кримінального кодексу України,- ,

В С Т А Н О В И В:

У 1994 році ОСОБА_4 , самовільно зайняв не сформовану земельну ділянку орієнтовною площею 0,0135 га., що відноситься до земель комунальної власності, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та облаштував на даній ділянці котлован площею 0,0135 га., який заповнений водою. Дані дії ОСОБА_4 , були вчинені всупереч вимогам ст. 125, ст. 126 та п. 2 ст. 168 Земельного кодексу України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 168 Земельного кодексу України ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель.

Таким чином, ОСОБА_4 , в порушення вимог земельного законодавства, діючи умисно та проявляючи безгосподарність при використанні земельної ділянки площею 0,0135 га. без кадастрового номера, яка належить до земель комунальної форми власності, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , без зміни її цільового призначення та переведення в землі водного фонду, облаштував на частині вищевказаної земельної ділянки штучну водойму площею 0,0135 га. для власних потреб.

Не ініціюючи питання зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,0135 га., без кадастрового номера, перед Васильковецькою територіальною громадою та не маючи в наявності готового та затвердженого проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, протягом 1994 року (точного періоду досудовим розслідуванням не встановлено) зняв ґрунтовий покрив родючого шару (гумусу), внаслідок чого незаконно побудував (облаштував) штучну водойму (ставок), яку незаконно утримує на даний час.

Внаслідок самовільного будівництва ОСОБА_4 , штучної водойми (ставка), без зміни цільового призначення земельної ділянки, було знято ґрунтовий покрив - родючого шару ґрунту на земельній ділянці без будь- яких дозвільних документів, внаслідок чого порушено структуру ґрунту.

Таким чином ОСОБА_4 самовільно використовує земельну ділянку, площею 0,0135 га. з відхиленням від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, чим порушує вимоги п.п. «б» (самовільне зайняття земельних ділянок), «г» (невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням) та «і» (відхилення від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою; використання земельних ділянок без затверджених у випадках, визначених законом, проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування) ст. 211 Земельного кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.254 КК України визнав повністю.

Суду пояснив, що він дійсно при обставинах, встановлених досудовим розслідуванням в 1994 році облаштував на частині земельної ділянки штучну водойму площею 0,0135 га. для власних потреб. Розкаюється у вчиненому.

За згодою учасників судового розгляду суд прийшов до висновку за можливе обмежитись дослідженням показів обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і які правильно розуміє ОСОБА_4 .. Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ніким не оспорюються.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 за ч.1 ст. 254 КК на підставі належних достатніх даних (доказів) у справі.

В судовому засіданні від обвинуваченого ОСОБА_4 поступило клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з дня вчинення ним кримінального правопорушення до дня набрання вироком законної сили минуло більше трьох років.

Суд, заслухавши обвинуваченого, висновок прокурора, який підтримав клопотання, приходить до висновку, що клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності підлягає до задоволення з наступних підстав.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України, інкриміноване діяння обвинуваченому, вчинене в 1994 році, кваліфіковано за ч.1 ст.254 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

У відповідності до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 12.11.2019 у справі № 566/554/16-к, виходячи з положень пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частини 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у статті 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, відповідно до вимог частини 1 статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 12, 44, 49 КК України, статтями 284, 285, 286, 288, 368-372 КПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 Кримінального кодексу України .

Закрити кримінальне провадження № 0000006, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 05 січня 2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбачених ч. 1 ст. 254 КК України.

На ухвалу може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_5