Справа № 396/1329/22
Провадження № 1-кп/396/107/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2023 року м. Новоукраїнка Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей Новоукраїнської міської ради ОСОБА_9 ,

розглянувши під час підготовчого розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Новоукраїнка клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше примусові заходи виховного характеру не застосовувалися, примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000158 від 30.09.2022 року, за ознаками суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Новоукраїнського районного суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000158 від 30.09.2022 року відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Судом встановлено, що 28.09.2022 року близько 18:00 години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 із другом ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 прямували по вул. Центральна, в с. Кам`яний Міст, Новоукраїнського району Кіровоградської області, де біля домоволодіння № 45 зустріли знайомих ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Привітавшись зі знайомими хлопці ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 пішли далі по вулиці. В цей час їх наздогнав ОСОБА_5 , який почав конфліктувати із ОСОБА_7 .. В ході конфлікту у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , знаходячись в положенні стоячи, обличчям до ОСОБА_7 , який в цей момент також перебував у положенні стоячи, обличчям до останнього, наніс три удари кулаком в область правої частини обличчя та один удар ногою в область правої гомілки. В результаті отриманих ударів, спричинених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, у вигляді синця у лобній ділянці справа, синця у пери орбітальній ділянці зовнішнього кута правого ока, субкон?юктивального крововиливу правого ока, синця по передній поверхні правої гомілки, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями неповнолітній ОСОБА_5 , вчинив суспільно небезпечне діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового кримінального правопорушення.

Неповнолітній ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні суспільно небезпечного діяня, підтвердивши всі обставини, вказанні в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, а саме визнав що він спричинив неповнолітньому ОСОБА_7 тілесні ушкодження. У скоєному щиро розкаюється, вказав, що зробив для себе належні висновки.

Захисник ОСОБА_13 у судовому засіданні вважав за можливе застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_5 у вигляді передання його під нагляд матері ОСОБА_6 .

В судовому засіданні законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_6 підтримала клопотання та просила суд застосувати відносно її сина примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері. Запевняючи суд, що син обіцяв, що данного випадку більше не повториться.

Представник потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, вказавши що застосування заходів виховного характеру є неспівмірним з вчиненим та заподіяними сину тілесними ушкодженнями.

Представник служби у справах дітей Новоукраїнської міської ради не заперечував щодо задоволення клопотання.

Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним вчинення неповнолітнім ОСОБА_5 , суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діянь, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

Неповнолітній ОСОБА_5 , за місцем навчання характеризується посередньо, має навчальні досягнення середнього рівня, може швидко запам"ятовувати навчальний матеріал, до громадських доручень класного керівника ставиться відповідально. Любить заняття фізичної культури та спорту. Має добрий загальний фізичний розвиток. Стосунки в сім`ї доброзичливі, умови для виховання та розвитку дітей у сім`ї створені. На «Д» обліку у психіатра та нарколога ОСОБА_5 не перебуває, що підтверджено дослідженими актами обстеження умов проживання неповнолітнього.

Мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання характеризується позитивно, має виховний вплив на дитину, займається його вихованням та матеріальним забезпеченням.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , на час вчинення суспільно-небезпечних дій 28 вересня 2022 року, не досяг віку кримінальної відповідальності, передбаченого ст.22 КК України, оскільки мав п`ятнадцятирічний вік.

Згідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх та малолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст.105 КК України, зокрема, передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу.

Заслухавши думку прокурора, інших учасників судового розгляду, суд вважає за можливе задовольнити дане клопотання.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , суд враховує особу неповнолітнього, який характеризується посередньо, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років і таким чином не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за скоєне діяння; вчинив суспільно небезпечне діяння вперше, розкаявся у вчиненому, в зв`язку з цим до нього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 368, 370-374, 484, 498 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в кримінальному провадженні № 0000158 від 30.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - задовольнити.

Визнати неповнолітнього ОСОБА_5 таким, що вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , примусові заходи виховного характеру, передавши його під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Строк примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_5 встановити 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1