Номер провадження: 11-кп/813/214/23
Справа № 499/481/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Одеським апеляційним судом та ДУ « Одеський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 травня 2021 року, у кримінальному провадженні №0000002, внесеному до ЄРДР 02.01.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Крижанівка, Лиманського району, Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючу, зареєстровану в АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком 12 (дванадцять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 02.01.2020 року, тобто з дня фактичного затримання.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Іванівського районного суду Одеської області від 03.01.2020 року та від 15.01.2020 року на тимчасове вилучене майно по кримінальному провадженню №0000002 від 02.01.2020 року.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 01 січня 2020 року, приблизно о 21.30 годині, у ОСОБА_7 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння по місцю свого мешкання в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , виник побутовий словесний конфлікт з її чоловіком ОСОБА_10 , в процесі якого, на ґрунті виниклих під час конфлікту неприязних стосунків з ОСОБА_10 , сталася бійка з останнім, під час якої ОСОБА_7 умисно спричинила тілесні ушкодження в область обличчя ОСОБА_10 , далі ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, керуючись раптово виниклим умислом на протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_7 , застосувала побутовий ніж, що виразилось у здійсненні нею одного проникаючого удару ножем в область правої бічної поверхні грудної клітини ОСОБА_10 , в результаті чого від отриманих травм останній помер не місці події.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не погоджуючись із оскаржуваним вироком, зазначила, що вирок є незаконним та необґрунтованим, виходячи з наступного:

-судом першої інстанції не була перевірена справжня версія подій, а саме те, що вона не вчиняла інкриміноване кримінальне правопорушення, а його вчинив ОСОБА_11 через те, що у ніч з 16.12 на 17.12.2019 року, між потерпілим та ОСОБА_12 відбувся конфлікт, оскільки останній хотів зґвалтувати ОСОБА_7 ;

- перебування у стані алкогольного сп`яніння підтверджуються лише показами свідків, жодного аналізу крові у обвинуваченої взято не було;

- всі свідки підтверджували що між потерпілим та обвинуваченою не було конфліктів, мали суспільне господарство, завжди були разом;

- обвинувачена стверджує, що була позбавлена професійного захисту, оскільки її захисник взяв велику суму грошей, ніякої роботи по справі не робив, а грошей на нового адвоката у обвинуваченої не було, отже її захищав адвокат за призначенням.

На підставі викладеного, обвинувачений просить оскаржуваний вирок скасувати.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підтримали у повному обсязі апеляційну скаргу обвинуваченої та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та пред`явленого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Так, у суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 заперечувала власну причетність до інкримінованого кримінального правопорушення та пояснила суду, що її чоловіка вбив ОСОБА_13 через конфлікт, який відбувся у ніч з 16.12. на 17.12.2019 року, коли односельчанин ОСОБА_13 хотів її зґвалтувати, побив її та вкусив за руку. 01.01.2020 року вони з чоловіком були вдома. Після обіду до них городом прийшла ОСОБА_14 посівать, принесла з собою літр вина. Чоловік з ОСОБА_15 сіли за стіл святкувати, а вона пішла поратись по господарству. Через деякий час ОСОБА_16 пішла від них до ОСОБА_17 і більше не поверталась. Згодом їй зателефонувала ОСОБА_17 і запросила в гості. Чоловік не хотів іти, бо він не дуже добре ставився до ОСОБА_18 , але вона його вмовила, і біля 18:00 годин вони пішли в гості. У ОСОБА_19 були ОСОБА_20 - її співмешканець, ОСОБА_21 , ОСОБА_14 і вони з чоловіком. Всі пили, закусювали та спілкувалися. Через деякий час потерпілий разом з ОСОБА_22 вийшли на вулицю покурити, а потім господар повернувся і сказав, що « ОСОБА_23 » (так називали в селі її чоловіка) пішов додому. Вона також зібралась додому, ОСОБА_14 хотіла її провести, але вона відмовилась і пішла сама без верхнього одягу, бо мала намір повернутися на каву. Коли вона прийшла у свій двір, то помітила, що її чоловік з кимсь розмовляє. Підійшовши ближче, вона впізнала ОСОБА_24 . Розмова йшла за заяву, яку ОСОБА_25 вимагав забрати з поліції. Чоловік відмовився і сказав, що так все не залишить, а потім пішов у літню кухню. ОСОБА_26 без запрошення пішов за її чоловіком. Вона у цей час увімкнула чайник і помітила, що чоловік стоїть біля плити у кімнаті, а ОСОБА_27 - біля вікна. Чоловік послав її доїти корову, вона послухала і пішла, бо небезпеки ніякої не було. Подоїла корову, дала їй січку, а також корм всім тваринам, налила котам молока, на все це пішло десь хвилин 20-30. Потім повернулась у літню кухню, поставила відро і побачила чоловіка, який лежав на підлозі. Вона почала його піднімати, думала, що вони з ОСОБА_27 побились і той впав. Коли вона піднімала чоловіка, то відчула, що її рука мокра, а коли придивилась, то побачила на руці кров. ОСОБА_11 ОСОБА_25 сказав, що то її чоловік сам. Вона кинулась на ОСОБА_24 , але той запропонував сказати, що це зробив « ОСОБА_18 » (тобто ОСОБА_18 ), і коли він до неї нахилився, у нього з-за пазухи випав ніж. Вона схопила ніж руками і намагалась ним вдарити ОСОБА_27 , але він вибив у неї ніж і пішов геть. Вона стала допомагати чоловіку, робила йому штучне дихання, а потім побігла по допомогу до ОСОБА_18 . Коли прибігла до них у двір, весь час повторювала, що вона «не вбивала ОСОБА_29 ». ОСОБА_14 з її телефону викликала «швидку» і поліцію, і саме вона всім повідомляла, що жінка вбила чоловіка. Сама вона такого нікому не говорила, а навпаки все заперечувала.

Незважаючи на позицію обвинуваченої, що виразилась у невизнанні винуватості у пред`явленому обвинувачені, наведені вище показання обвинуваченої суперечать іншим доказам по справі, які ретельно досліджені, перевірені та оцінені судом першої інстанції, як окремо так і у сукупності, і яким суд першої інстанції дав відповідну оцінку, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 02.01.2020 року (з фототаблицею), проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що на відстані 1 метру від дверного отвору вищезазначеного будинку було виявлено труп ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями. Слідчим ретельно описані всі речі, що знаходились у приміщенні, розташування трупа, одяг, в який останній був одягнутий та тілесні ушкодження, виявлені на трупі. При огляді двору домоволодіння, частини вулиці, біля воріт домоволодіння слідів бурого кольору, схожих на кров, не виявлено. За описаним будинком розташовані господарські споруди, погріб, кам`яні перестройки. Біля другої прибудови розташована металева драбина, під якою знаходиться металева ємність, на землі між ємністю та стіною прибудови лежить побутовий ніж, ручка чорного кольору, довжина ножа 21,5 см, ширина леза в найширшій частині 2 см, ширина ручки в найширшій частині 2,5 см (т. 2, а.с. 5-28 з додатками).

- висновком судово-медичної експертизи №1 від 03.02.2020 року, згідно якого, смерть ОСОБА_10 знаходиться у прямому причинному зв`язку з наявними ушкодженнями, і настала від сліпого, проникаючого у грудну порожнину, колото-різаного поранення правої бічної поверхні грудної клітки (ушкодження №1), з пошкодженням міжреберних м`язів, міжреберної артерії і правої легені, з подальшим масивним крововиливом в грудну порожнину, від гемопневмоторакса (скупчення крові та повітря в порожнині плеври), що розвинувся в перебігу травматичного процесу. Про це свідчить наявність сліпої проникаючої у грудну порожнину, колото-різаної рани правої бічної поверхні грудної клітки, повного перетину міжреберних м`язів і міжреберної артерії п`ятого міжребер`я та правої легені, слабо виражене малокрів`я внутрішніх органів шкіри, підшкірної клітковини і внутрішніх органів, виражені трупні плями, сліди рідкої крові в порожнинах серця і великих судин.

При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_10 були виявлені наступні ушкодження: сліпе, проникаюче у грудну порожнину, колото-різане поранення правої бічної поверхні грудної клітки (ушкодження №1), наскрізне колото-різане пошкодження міжреберних м`язів і міжреберної артерії п`ятого міжребер`я, клото-різане ушкодження правої легені, синці правої скроневої області (ушкодження №2-4),численні садна обличчя (ушкодження №5-17), множинні садна лівої (ушкодження №18-20) та правої кистей (ушкодження №21-24). Загальна кількість ушкоджень, виявлених при судово-медичному дослідженні трупа - 24. Вказані ушкодження, враховуючи наявність набряку, крововиливів, ознак згортання крові, схожість морфологічних особливостей, а також результати судово-гістологічного дослідження органів і тканин трупа, утворилися майже одночасно або в короткий проміжок часу, незадовго до смерті, і є прижиттєвими.

Враховуючи характерні морфологічні особливості у ушкодження правої бічної поверхні грудної клітки (ушкодження №1) - один гострий, другий - закруглений кінці ран, рівні, нездерті краї, наявність глибокого щілиноподібної форми ранового каналу, з рівними, гладкими, прямовислими стінками, морфологічних особливостей пошкодження правої легені, а також результати медико-криміналістичного дослідження, зазначені ушкодження є колото-різаними; утворилися від дії будь-якого плаского колюче-ріжучого знаряддя, типу ножа, який має гостро вигострене лезо і обушок, в результаті розділення тканин при зануренні у м`які тканини по вісі поздовжника клинка. Ширина клинка на рівні занурення - не більше 2,6 см, довжина - не менше 2,3 см. Направлення ранового каналу справа наліво, трохи угору. Синці лиця (ушкодження №2-4), вогнищеві крововиливи у м`які покриви голови та обличчя, виявлені при судово-медичному дослідженні трупа, утворилися від дії тупого предмета (тупих предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею у місці прикладання травмуючої сили, а множинні садна обличчя (ушкодження №5-17), лівої і правої кистей (ушкодження №18-20 та №19-24) - від ударів з ковзанням по поверхні шкіри у місці прикладання травмуючої сили, в результаті множинних ударів (діянь) в області голови і кистей. Про це свідчить характер і морфологічні особливості ушкоджень - наявність масивних крововиливів, вираженого набряку, припухлості та синцевості тканин навколо ушкоджень. - Будь-які морфологічні особливості ушкоджень, що відбивають конструктивні особливості контактуючої поверхні травмуючого предмету, які б дозволили встановити яким саме конкретно предметом заподіяні зазначені синці та садна при дослідженні експертом не встановлені і в розпорядженні експертизи немає (т. 3, а.с. 81-92 з додатками).

Крім того, апеляційний суд зауважує, що вказаний письмовий доказ був досліджений у судовому засіданні апеляційного суду та встановлено, що у мотивувальній частині оскарженого вироку судом наведено його точний зміст, який міститься у заключній частині висновка судово-медичної експертизи №1 від 03.02.2020 року.

Щодо посилань сторони захисту, що на третьому аркуші висновка судово-медичної експертизи №1 від 03.02.2020 року, описано інше направлення удару (раневий канал), а саме те, що у потерпілого було виявлено наскрізне пошкодження довженною 2,4 см., орієнтоване косо-вертикально зверху до низу, апеляційний суд зазначає, що на третьому аркуші зазначеного висновка, міститься дослідницька частина у якій описано, зокрема, одяг в якому було доставлено труп ОСОБА_10 в морг та зафіксовано виявлені сліди та пошкодження на одязі, тобто вказане не має ніякого відношення до направлення удару наявних тілесних ушкоджень у потерпілого.

- висновком експерта №104 від 06.02.2020 року судово-медичної імунологічної експертизи светра, кофти, які вилучені у підозрюваної ОСОБА_7 , згідно якого, кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. 3.2. На светрі, кофті, вилучених у підозрюваної ОСОБА_7 , виявлена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною ситемою АВО, що не виключає її походження від особи-носія даної групової приналежності, у тому числі від потерпілого ОСОБА_10 (т. 3, а.с. 76-78);

- висновком експерта №78 від 12.03.2020 року судово-медичної криміналістичної експертизи одягу (кофти, светра, футболки, лосин) та взутті (чобіт), які належать ОСОБА_7 . Згідно підсумків якої, на одязі (светрі, кофті, футболці, лосинах) та взутті, ща належать ОСОБА_30 , 1973 р.н., виявлені накладення, схожі на кров, які представлені: - розпливчатими плямами нечітких контурів, неправильної форми, судити про механізм утворення яких не представляється можливим, які розташовані на кофті (передня поверхня, правий і лівий рукав) на лосинах (передня поверхня); - переривчастими слідами у вигляді помарок, які утворені від динамічного контакту з поверхнею, що має накладення, схожі на кров. Помарки розташовані на кофті в нижній третині переду справа, на переді светра, на лосинах спереду зліва, область крокового шва, на чоботях (внутрішня бокова поверхня, на носках); - ділянками просочення, які утворені від контакту з поверхнею, що має щедрі накладання схожі на кров, з подальшим просоченням матеріалу в напрямі зовні всередину. Ділянки розташовані по краю застібки "блискавка" на кофті, на передній поверхні лосин; - слідами крапель і бризок, які розташовані на переді футболки зліва, на внутрішній бічній поверхні лівого чобота і утворені від падіння під різним кутом частинок речовини, схожої на кров, на вказані ділянки, звернені до джерела слідоутворення; - плямами неправильної форми, які розташовані на передній поверхні кофти зліва, на светрі спереду зліва, на футболці спереду зліва, утворені від злиття первинних слідів (крапель). Патьоки, які відходять від цих ділянок утворені при стіканні речовини під дією сили тяжіння, їх орієнтація вказує на нахил тулуба вліво в момент утворення слідів (т.3,а.с.25-43 з фото таблицями);

- висновком експерта №161 від 29.04.2020 року судової молекулярно-генетичної експертизи нігтьових зрізів з обох рук ОСОБА_7 . Згідно висновків у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з правої та лівої руки підозрюваної ОСОБА_7 (об`єкти №1,2) виявлено кров людини та клітини з ядрами і встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові виявлених у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових з правої руки підозрюваної ОСОБА_7 (об`єкт №1) є змішаними, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з лівої руки підозрюваної ОСОБА_7 (об`єкт №2), є змішаними та можуть бути придатними для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові, що домінують серед змішаних генетичних ознак в об`єкті №2 збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 . Походження домінуючих генетичних ознак клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з лівої руки підозрюваної ОСОБА_7 (об`єкт №2), від ОСОБА_7 виключається (т. 2, а.с. 234-246);

- протоколом огляду місця події від 04.01.2020 року у період часу з 12:10 до 12:40 год була оглянула ділянка місцевості, розташовану на березі ставка в с. Букачі. На відстані 3,95 м від кромки води на землі під фрагментом бетонного стовпика, довжиною 45 см на землі лежить ніж загальною довжиною 26,5 см, довжина леза 15,5 см, довжина ручки 11 см, ширина леза (в найбільшій ширині) 2 см. Ручка ебонітова, кріпиться трьома заклепками. Кінець леза гострий, заточка одностороння, орієнтація ножа: ручка в бік (спрямована) північного сходу (Північ-Схід), кінець леза в напрямку північ-захід. Від ножа на схід на відстані 27,50 м розташована проїзна дорога вулиці Зелена. Виявлений ніж знаходиться по третій лінії навпроти домоволодіння по АДРЕСА_2 безпосередньо навпроти кам`яного одноповерхового будинку (літня кухня), відстань від металевої огорожі домоволодіння АДРЕСА_2 до ножа складає 39,20 м.

- висновком експерта №166 від 22.04.2020 року судової молекулярно-генетичної експертизи представленого на дослідження ножа, вилученого на березі ставку напроти домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: рукоятки та клинка. Згідно висновків на ножі (об`єкти №1,2) виявлено клітини з ядрами з домішкою крові та встановлено їх гететичні ознаки, які наведено у таблиці. На ножі (об`єкти №3,4) виявлено поодинокі клітини з ядрами з домішкою крові, генетичні ознаки яких не встановлено у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених на ножі (об`єкти №1,2) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_31 , ОСОБА_7 .. Походження клітин з ядрами з домішкою крові виявлених на ножі (об`єкти №1,2), від ОСОБА_31 , ОСОБА_7 виключається. Висловитись про походження поодиноких клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених на ножі (об`єкти №3,4) від ОСОБА_10 , ОСОБА_31 , ОСОБА_7 не представляється за можливе у зв`язку із вищезазначеним (т. 2.а.с. 220-229);

- висновком експерта №208 від 12.05.2020 року судово-медичної експертизи одягу (кофти з капюшоном, футболки), що належав ОСОБА_10 , та двох ножів. В синтезуючій частині висновку експерт встановила, що за результатами раніше проведених досліджень: на кофті ОСОБА_10 в середній третині правої половини переду розташоване наскрізне ушкодження, яке є колото-різаним, відповідає пошкодженню №1 на футболці. Ці ушкодження заподіяні одночасно клинком плоского колючо-ріжучого предмета типу ножа, що має обушок, лезо і ширину зануреної частини клинка не більше 2,6 см. В пошкодженні на одязі відобразилися загальні (групові) ознаки травмуючого предмета. На клапті шкіри правої бічної поверхні грудної клітки від трупа ОСОБА_10 є одна наскрізна колото-різана рана, яка могла бути утворена плоским колючо-ріжучим знаряддям, типу ножа, клинок якого має обушок і лезо, з шириною зануреної частини клинка не більше 2,6 см. Проведеним експериментально-порівняльним дослідженням по наявним груповим ознакам не виявлено суттєвих відмінностей справжнього колото-різаного пошкодження на клапті шкіри від трупа ОСОБА_10 і на його кофті з експериментальними ушкодженнями, які утворені як клинком ножа №1, так і клинком ножа №2. Результати дослідження не виключають можливості заподіяння колото-різаного ушкодження одним з представлених ножів. Враховуючи, наявність на клинку ножа №1 клітин з домішкою крові, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 , 1963 р.н., найбільш вірогідним колото-різане ушкодження ОСОБА_10 могло бути заподіяне клинком ножа №1, вилученого на березі ставка в с. Букачі. У підсумках лікар судово-медичний експерт-криміналіст зазначила, що результати експериментально-порівняльного дослідження не виключають можливості заподіяння колото-різаного ушкодження на клапті шкіри від трупа ОСОБА_10 і на його кофті одним з представлених ножів, але наявність на клинку ножа №1 клітин з домішкою крові, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 , дозволяє вважати, що колото-різане ушкодження ОСОБА_10 найімовірніше могло бути заподіяне клинком ножа №1, вилученого на березі ставка в с. Букачі. (т. 2, а.с. 147-153 з фото таблицею);

- протоколом огляду документів від 31.01.2020 року, згідно якого слідчим оглянуто оптичний диск, на якому з бази архіватора спец. лінії "102" ГУНП в Одеській області зафіксовано виклики 02.01.2020 з села Букачі, зокрема, аудіо-запис, на якому зафіксований діалог оператора "102" та ОСОБА_7 , де остання повідомила про те, що вона вбила чоловіка, а також зафіксовані неодноразові виклики від ОСОБА_32 , яка повідомляла про вчинене вбивство (т. 3, а.с. 220-229 з оптичним диском). Записи відтворені у судовому засіданні, ОСОБА_7 та ОСОБА_31 впізнали свої голоси та не заперечували, що телефонували в поліцію і говорили те, що записано на даних аудіо-записах.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно, як на докази винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, послався на показання свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_31 , які докладно виклав у вироку. Вказані свідки не були очевидцями розглядуваних подій, однак їх показання стосуються подій, які передували вбивству, а також мали місце після цього. Так, свідки повідомили, що 01.01.2020 року, близько з 16:30 годин, за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , вони, разом з сім`єю ОСОБА_35 , святкували Новий рік. Приблизно, о 21 годині, потерпілий ОСОБА_10 пішов додому та за ним пішла обвинувачена ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_31 запропонувала ОСОБА_7 разом провести її чоловіка додому, але та відповіла, що справиться сама. Десь через 20-30 хвилин після того, як ОСОБА_36 пішли, свідки почули стук у двері, а свідок ОСОБА_31 пішла відкривати двері, але через декілька секунд забігла назад у дім та повідомила, що у дворі стоїть ОСОБА_37 уся у крові. Вийшовши у двір, свідки побачили ОСОБА_7 , яка почала істерично кричати:« Я його не вбивала». На запитання, кого та не вбивала, обвинувачена ОСОБА_7 відповіла, що ОСОБА_29 , і всі свідки зрозуміли, що мова йде про ОСОБА_10 . Після цього, свідок ОСОБА_33 та ОСОБА_31 пішли до домоволодіння сім`єю ОСОБА_35 за адресою: АДРЕСА_2 . Коли свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_31 , разом з обвинуваченою ОСОБА_7 , підійшли до двору домоволодіння сім`ї ОСОБА_35 , сторонніх осіб там не було, однак були відкриті двері літньої кухні, куди увійшли обвинувачена ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_31 , а свідок ОСОБА_33 залишився на подвір`ї, оскільки боїться крові.

При цьому слід відмітити, що свідок ОСОБА_31 повідомила, що коли зайшла у приміщення літньої кухні, вона побачила у кімнаті на підлозі ОСОБА_10 , який лежав на спині, головою до дверей, на його одязі і під ним на килимі була кров. ОСОБА_41 зайшла у кімнату і почала робити чоловіку штучне дихання «рот в рот», а потім сказала їй, щоб вона викинула кухонний ніж з пластмасовою ручкою чорного кольору, який належав ОСОБА_38 , та лежав на дивані. Вона послухала ОСОБА_7 , взяла ніж пальцями за лезо, щоб мінімально до нього торкатися і викинула ніж у дворі у напрямку гаражу, чула як він вдарився у стіну. Потім вона повернулась у літню кухню і ОСОБА_39 попросила її викликати швидку. Потім приїхали співробітники поліції і почали оформляти документи. В цей час ОСОБА_39 попросила її піти з нею у туалет, а по дорозі її попросила знайти той ніж, який викинула, та покласти у підводу, яка знаходилась у дворі біля гаража. Вона пообіцяла це зробити, але не зробила. Потім розповіла співробітникам поліції про ніж, який викинула у двір та при огляді його знайшли.

На думку апеляційного суду, підстав не довіряти показанням вказаних осіб у суду не було, оскільки обставин, які б викликали недовіру до їх свідчень, у справі не встановлено. Крім того, їх показання узгоджуються з дослідженими судом першої протокол слідчого експерименту від 25 квітня 2020 року за участі свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_31 , у ході якого свідки, знаходячись на вулиці біля будинку АДРЕСА_2 , відтворили на місці відомі їм обставини, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказаний протокол підписаний без зауважень (т. 2, а.с. 86-92 з додатком картою пам`яті 16 ГБ).

У свою чергу, слід зауважити, що свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_34 повідомили суд першої інстанції про те, що після вказаних подій, серед ночі до них приходив син обвинуваченої, та говорив, що візьме вбивство ОСОБА_10 на себе, оскільки його мати не витримає і просив, щоб свідок ОСОБА_33 дав покази, що саме син обвинуваченої вчинив вбивство.

При цьому слід відмітити, що свідок ОСОБА_40 під час судового розгляду у суді першої інстанції пояснив, що він раніше проживав у селі Букачі Іванівського району, добре знав ОСОБА_10 , з яким товаришував, ходив разом до школи. Згодом він познайомився з його другою дружиною ОСОБА_41 , коли приїздив у село на свята, то спілкувася з ними. У ОСОБА_10 був його номер телефону і вони іноді телефонували один одному. Вночі з 01.01.2020 на 02.01.2020 року йому зателефонувала ОСОБА_37 та повідомила, що вбила чоловіка ОСОБА_29 . Він не повірив, думав, що вона по-приколу його розігрує та вимкнув телефон і не став її слухати далі, але, що телефонувала саме ОСОБА_37 він стверджує категорично, бо він впізнав її по голосу. 02.02.2020 року він зателефонував племіннику ОСОБА_42 і той йому підтвердив, що дядька вбили. Про вбивство йому особисто нічого невідомо.

Також, свідок ОСОБА_43 під час судового розгляду у суді першої інстанції пояснив, що він особисто на місці злочину не був та не бачив, що відбувалося у домоволодінні ОСОБА_35 у період з 01.01.2020 року на 02.01.2020 року. Вранці 02.01.2020 року, між 08:00 та 09:00 годинами, він пішов до водонапірної башні в селі, щоб увімкнути воду. Проходячи біля ставка, він знайшов кухонний ніж з темно-коричневою ручкою, який лежав навпроти хати, де жили ОСОБА_36 , десь за 25 метрів від літньої кухні. Біля ставка ніхто не ходить і він подумав, що ніж хотіли викинути у ставок, але той не долетів 1,5 метри до води. Він зразу зателефонував на «102» та повідомив про знахідку, але йому відповіли, що ніж, яким могли вбити ОСОБА_10 , вже знайшли у його дворі. Тоді він, не чіпаючи цього ножа, приклав його куском бетонного стовпця, який знайшов неподалік, щоб ножа ніхто не забрав. Після похорону ОСОБА_10 , 03.01.2020 року, поліцейські йому зателефонували з приводу знайденого ножа і він знову їм повідомив, де саме його знайшов. 04.01.2020 року зранку до нього приїхав слідчий та попросив показати місце знахідки. Він повів слідчого та понятих на берег ставка і на тому самому місці, де він знайшов ніж, під куском бетонного стовпчика знаходився той кухонний ніж з темно-коричневою ручкою, на якому була пляма, схожа на кров. Слідчий, одягнутий у печатки, вилучив ніж, склав протокол та схему.

Після аналізу наведених у сукупності доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про встановлення винуваті ОСОБА_7 відповідно до стандарту доказування "поза розумним сумнівом", з чим погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки з висновку експертизи піднігтьового вмісту обвинуваченої ОСОБА_7 , описаного вище, вбачається що під її нігтями були знайдені крім крові, ядровмісні клітини, які походять від ОСОБА_10 , що виключає можливість потрапляння цих зразків у піднігтьовий вміст лише при наданні допомоги потерпілому. Також, згідно висновку судово-медичної експертизи одягу обвинуваченої, на одязі обвинуваченої крім помарок від притискання, виявлені сліди крапель крові та патьоки від падіння під силою тяжіння, що свідчить про те, що при нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_10 заходився обличчям до ОСОБА_7 з нахилом вліво, отже саме вона нанесла йому смертельне поранення грудної клітини, від якого він помер на місці.

Також, колегія суддів звернула увагу, що посилання сторони захисту, що експертом невірно визначено зріст потерпілого ОСОБА_10 - 1,75 м., тоді як, його зріст згідно запису у військкому квітку - 1,91 м., є голослівними та не підтверджуються належними та допустимими доказами. При цьому, співвідношення зросту потерпілого та обвинуваченої у конкретному випадку немає вирішального значення, оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи №1 від 03.02.2020 року будь-які об`єктивні судово-медичні дані, що дозволяють встановити конкретно, в якому саме положенні знаходився потерпілий в момент заподіяння тілесних ушкоджень, точне взаємне розташування нападаючого та потерпілого, а рівно і послідовність заподіяння ушкоджень, при судово-медичному дослідженні трупа не виявлені і в розпорядженні експертизи немає. В той же час, беручи до уваги множинність ушкоджень, розташування їх на різних, часто протилежних одна до одної, поверхнях, їх взаємне розташування, наявність різних за характером ушкоджень, слід вважати, що взаємне розташування нападаючого і потерпілого неодноразово змінювалось.

Крім того, суд першої інстанції слушно зазначив, що з моменту вчинення вбивства ОСОБА_7 намагалась створити штучні докази причетності інших осіб до вбивства, а саме: вона попросила свідка ОСОБА_44 забрати з місця вчинення злочину ніж з чорною рукояткою і викинути його, щоб він не був знайдений. У неї було достатньо часу перед тим, як вона повідомила сусідів про вбивство чоловіка, щоб знищити сліди своїх пальців рук на обох ножах і викинути один ніж у бік ставка, розраховуючи, що він впаде у воду і не буде знайдений.

Судом першої інстанції був наданий ретельний аналіз версії сторони захисту, яку обвинувачена неодноразово змінювала, та остаточно вказувала, що вбивство вчинив ОСОБА_13 через те, що вона не забрала заяву про зґвалтування з поліції, у співвідношенні з усіма зібраними доказами по справі, та була відхилена, оскільки визнана судом першої інстанції, як формо захисту.

Судом встановлено, що жодних заяв про зґвалтування ОСОБА_7 з 17.12.2019 року по 01.01.2020 року в поліцію не подавала. При виїзді «швидкої» за викликом 17.12.2019 року були виявлені у неї незначні ушкодження обличчя, інших тілесних ушкоджень та слідів, характерних для зґвалтування, виявлено не було. Із записів викликів лінії «102», які були досліджені судом першої інстанції, встановлено, що 17.12.2019 року поліцією було прийнято декілька дзвінків - повідомлень з села Букачі, де ОСОБА_7 вказувала на те, що її хотів вбити невідомий, пошкодив їй обличчя, руки, але остання не називала прізвище ОСОБА_24 .

Колегія суддів звертає вагу, що органом досудового розслідування і судом першої інстанції, перевірялась версія обвинуваченої щодо можливої причетності ОСОБА_12 до вбивства ОСОБА_10 , однак отримані докази свідчать про непричетність ОСОБА_12 до цього вбивства.

Свідки ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , та ОСОБА_49 підтвердили, що з 30.12.2019 року по 12.00 годин 02.01.2020 року останній перебував у селі Великий Буялик за 12 кілометрів від місця вчинення вбивства, а вказані населені пункти не мають між собою прямого сполучення.

У свою чергу, показання вказаних свідків узгоджуються з протоколом огляду документу від 15.05.2020 року, відповідно до якого слідчим оглянуто інформацію про з`єднання абонентського номеру НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_12 , та встановлено, що ОСОБА_12 у період часу з 12:01 по 20:39 год. 01.01.2020 року перебував у зоні дії БС: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . (т. 3, а.с. 214-217).

Також, колегією суддів у встановлено, що, всупереч безпідставним та неприйнятним твердженням обвинуваченої, висновок суду першої інстанції про перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, поза розумним сумнівом підтверджується показаннями свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_31 , які підтвердили факт вживання обвинуваченою у день вчинення кримінального правопорушення алкогольних напоїв- вина, а також сама обвинувачення під час свого допиту зазначала, що вживала вино, як у себе вдома так і перебуваючи вдома у свідків ОСОБА_33 та ОСОБА_50 .

Аргументи обвинуваченої щодо порушення права на захист під час досудового розслідування є надуманими, колегія суддів спростовуючи ці аргументи, зазначає таке.

Забезпечення права на захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого і виправданого у кримінальному провадженні - одна з найважливіших гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина, закріплених ст. 59, ст. 63 ч. 2, ст. 129 ч. 3 п. 5 Конституції України та міжнародними актами, які є частиною національного законодавства щодо прав людини і основоположних свобод (ст. 11 Загальної декларації прав людини; ст. 14 ч. 3 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права; ст. 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово підкреслював, що сумлінне забезпечення здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, є обов`язком держави. Адекватний захист обвинуваченого як у суді першої інстанції, так і в суді вищої інстанції має вирішальне значення для справедливості у системі кримінального судочинства. У рішеннях від 23 листопада 1989 року в справі «Камасинський проти Австрії» та від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» ЄСПЛ зробив висновок про те, що Конвенція призначена гарантувати не ті права, що є теоретичними та ілюзорними, а ті, що є практичними і реальними. Саме по собі призначення не забезпечує ефективної допомоги, оскільки адвокат, призначений надавати безоплатну правову допомогу, може вмерти, серйозно захворіти, стикатися тривалий час з перешкодами у своїй діяльності або ухилятися від виконання своїх обов`язків. Якщо органи влади ставляться до відома про таку ситуацію, вони повинні або замінити його, або примусити його виконувати свої обов`язки.

Статтями 59, 63 Конституції України гарантовано кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Відповідно ст. 20 ч. 2 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Згідно з протоколом затримання ОСОБА_7 від 02 січня 2020 року уповноважена особа, зазначена у протоколі, відповідно до вимог чинного законодавства роз`яснила затриманій її права й обов`язки. ОСОБА_7 було роз`яснено підстави її затримання й те, у вчиненні якого кримінального правопорушення вона підозрюється, її права та обов`язки, у тому числі право на захист. Зауважень та доповнень до протоколу від учасників слідчої дії не надходило ( а.с. 97-101 т. 2).

У свою чергу, на підставі постанови слідчого від 02 січня 2020 року було залучено захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області, адвоката ОСОБА_51 , за участі якого у подальшому було повідомлено ОСОБА_7 про підозру (а.с. 102-111 т. 2).Крім того, під час судового розгляду обвинувачена не заявляла жодних клопотань щодо неналежного та неефективного захисту.

Враховуючи вище наведене, апеляційний суд зазначає, що під час досудового розслідування та судового розгляду вказаного кримінального провадження не було порушено право ОСОБА_7 на захист.

За таких обставин, з урахуванням обсягу досліджених доказів, їх ретельний аналіз, перевірки на предмет допустимості та належності, на думку колегії суддів, дають беззаперечні підстави вважати правильними висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченої саме у злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції при призначені міри покарання враховані всі вимоги кримінального закону та положень судової практики: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченої, а також конкретні обставини справи.

За вказаних вище підстав, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, а також попередження нових злочинів та підстав для пом`якшення покарання, не вбачає.

Колегія суддів вважає таке рішення суду першої інстанції справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів вважає, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Керуючись ст. ст. 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 травня 2021 року, у кримінальному провадженні №0000002, внесеному до ЄРДР 02.01.2020 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,- залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженою - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4