ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/2856/22
Провадження № 11кп/818/265/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному 22 жовтня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003379, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 22 квітня 2021 року Московським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням (іспитовим строком 3 роки);

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2022 року ОСОБА_8 засуджено:

-за ч.4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;

-за ч. 1 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- за ч.4 ст. 185 КК У країни до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 8 років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2021 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 29 673 грн; моральну шкоду в сумі 10 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалено рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, 21 жовтня 2022 року приблизно о 19 год 45 хв, в період дії в Україні воєнного стану, ОСОБА_8 , проходячи біля під`їзду № 1 житлового будинку АДРЕСА_2, побачив поряд з лавкою біля вищевказаного під`їзду раніше не знайому йому ОСОБА_6 , з рюкзаком на спині, в якому знаходилось особисте майно останньої.

У цей момент у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна. ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, підбіг до потерпілої ОСОБА_6 ззаду та, перебуваючи у безпосередній близькості до неї, обхопив її двома руками за тулуб та повалив на землю на живіт. Подолавши таким чином волю потерпілої до опору, затуливши правою рукою рот останньої, чим спричинив останній садна на обличчі та шиї, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 із застосуванням сили зірвав з її спини рюкзак коричневого кольору з усім майном, тим самим відкрито ним заволодів. У жіночому рюкзаку коричневого кольору, який не представляє матеріальної цінності для потерпілої знаходилися: мобільний телефон марки VIVO Y20 синього кольору вартістю згідно з висновком експерта 4250 грн. акумуляторна батарея Pawer bank Xiaomi VXN4305GL на 20000 mAh вартістю 673 грн, грошові кошти в сумі 15 000 грн, банківська карта «ПриватБанк», банківська картка «ОТП банк» та чохол від мобільного телефону, 2 сім-карти, гаманець, гребінець, пігулки, зарядний кабель від мобільного телефону, які матеріальної цінності для ОСОБА_6 не представляють.

Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь, та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 19 923 грн.

23 жовтня 2022 року зранку, ОСОБА_8 відкрив рюкзак, побачив банківську карту АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 та таємно викрав її, усвідомлюючи, що вказана банківська карта є офіційним документом, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна шляхом заволодіння грошовими коштами, що містилися на банківській картці.

Реалізуючи свій злочинний прямий умисел, діючи повторно, таємно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 за допомогою викраденої ним банківської карти АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_6 , без волі та згоди останньої, 23 жовтня 2022 року о 15 год. 45 хв., знаходячись біля банкомату «Приват Банк», який розташований за адресою: м. Хакрів вул. Гвардійців Широнінців, 50/29, дізнавшись цифровий пін-код від вказаної банківської карти за допомогою мобільного телефону марки VIVO Y20 із сім картою мобільного оператора «лайфселл» з номером НОМЕР_2 , який був попередньо незаконно відкрито викрадений у ОСОБА_6 та вказаний під час оформлення вказаної банківської карти та на який прийшло смс - повідомлення з цифровим пін-кодом, здійснив зняття грошових коштів у сумі 4000 грн. Далі, не відходячи від вказаного банкомату, використовуючи повторно вищевказану банківську карту, о 15 год 46 хв. здійснив зняття грошових коштів, у сумі 10 000 грн.

Далі ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденими грошовими коштами на свій власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 14000 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі за її змістом, не оскаржуючи висновків суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, винуватості, та кваліфікації своїх дій, просить вирок Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2022 року щодо нього змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України більш м`яке ніж передбачено законом.

В обґрунтування посилається на те, що суд не в повній мірі врахував пом`якшуючи вину обставини, а саме щире каяття, добровільну співпрацю зі слідством, наявність на утриманні малолітньої доньки, 2016 року народження та матері, яка на час війни залишились без роботи та коштів для життя.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні вважали необґрунтованою апеляційну скаргу обвинуваченого та просили залишити її без задоволення.

Захисник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, зваживши на доводи прокурора та потерпілої, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з вироку суду, судовий розгляд було проведено за процедурою, передбаченою ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням цього суд встановив фактичні обставини кримінального провадження та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.4 ст.186, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведення винуватості та кваліфікації його дій, які в апеляційній скарзі не оскаржуються, у відповідності з нормами ч.2 ст.394, ст.404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини та наслідки їх вчинення, данні про особу винного, який раніше засуджений за вчинення корисливих злочинів проти власності, знову вчинив декілька умисних корисливих злочинів в період невідбутого покарання за попереднім вироком (іспитового строку), що свідчить про його стійку схильність до вчинення злочинів певної категорії, небажання змінити спосіб життя та стати на шлях виправлення.

З огляду на викладене, наявність щирого каяття, яке суд визнав в якості обставини, що пом`якшує покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_8 покарання (його вид та строк) таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам.

Судом при призначенні покарання ОСОБА_8 правильно застосовано вимоги та правова формула, передбачені ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, що також відповідає принципу індивідуалізації та невідворотності покарання за кожен злочин. При цьому, колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання, явно несправедливим внаслідок суворості, оскільки воно призначено в мінімальних межах санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без їх ізоляції від суспільства.

За таких обставини, підстав для зміни вироку, застосування до ОСОБА_8 норм ст.69 КК України та подальшого пом`якшення покарання, як на цьому наполягає апелянт, колегія суддів не вбачає.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків щодо правильності призначеного останньому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу. При цьому вказані обвинуваченим в апеляційній скарзі, обставини, що на його думку суттєво могли пом`якшити покарання, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, у зв`язку з чим, покарання призначено обвинуваченому у мінімальних межах санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3