№ 1-кп/337/7/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року Колегія суддів Хортицького районного суду м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_6 , про відвід складу суду,

встановив:

В провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.3 ст. 15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.

09.01.2023 року через канцелярію суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід членам колегії суддів, головуючому судді ОСОБА_1 та суддям ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , посилаючись на те, що згідно ухвал колегії суддів Хортицького районного суду м. Запоріжжя йому неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 10.02.2020 року Запорізький апеляційний суд скасував ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2020 року та звільнив його з-під варти в залі суду. В подальшому він звернувся до Європейського суду з прав людини зі скаргами за параграфом 3 статті 5 Конвенції у зв`язку з надмірною тривалістю тримання під вартою під час судового розгляду та за параграфом 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з надмірною тривалістю кримінального провадження у 2 судових інстанціях. 06.10.2022 року Європейським судом з прав людини було ухвалено рішення у справі Горбуненко проти України ( заяви № 23534/20 та № 13110/21). У цій справі Європейський суд з прав людини констатував порушення параграфу 3 статті 5 Конвенції у зв`язку з надмірною тривалістю тримання під вартою під час судового розгляду (з 18.12.2015 року по 18.10.2016 року та з 28.03.2017 року по 10.02.2020 року), суд зазначив конкретні недоліки, а саме: наведення судами підстав, які з часом стали неналежними. Крім того, Суд констатував порушення Параграфу 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з надмірною тривалістю кримінального провадження триває з 16.12.2015 року; 2 інстанції. З огляду на вказане вважає за необхідне заявити відвід складу суду через Порушення його прав, передбачених параграфом 3 статті 5 та параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заяву про відвід колегії суддів підтримав.

Захисник ОСОБА_7 вказав, що заява обвинуваченого узгоджена з ним, як захисником і він її підтримує.

Додатково вказав, що ще однією підставою для відводу суду, є те, що у грудні 2022 року, у судовому засіданні, суд задовольнив незаконну вимогу прокурора про відтворення запису попередніх пояснень у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , незважаючи на заперечення сторони захисту і того, що сам потерпіли був присутній у судовому засіданні, і надав пояснення які вважав можливими. Це, на думку захисту, свідчить про наявність сумнівів в неупередженості суду.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви про відвід, зазначив, що не надано обґрунтування упередженості суду, продовження строку тримання під вартою обвинуваченого не може слугувати підставою для висновку про упередженість суду. Також на виступ захисника ОСОБА_7 , вказав, що суд повинен сприяти сторонам в наданні доказів, а оцінку відповідним доказам суд дає у нарадчій кімнаті при ухвалені відповідного вироку.

Суд, заслухавши заяву обвинуваченого про відвід, вислухавши позицію сторони захисту і обвинувачення, приходить до наступного висновку.

Обставини, що виключають участь суддів при розгляді справи, передбачені статтею 75 КПК України, де зазначено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Поняття «обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 9 КПК України, є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах «Гаусшильдт проти Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При цьому, Європейський суд з прав людини вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним все ж є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Вимогами ст. 80 КПК України визначено, що заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід подаються одразу після встановлення підстав такого відводу. Відвід повинен бути вмотивований.

У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів (частини перша та третя статті 81 КПК України).

Суд вважає, що заява обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується лише на суб`єктивних припущеннях. Твердження про упереджене ставлення не відповідає дійсності і заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав відводу, та інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості колегії суддів, що передбачені КПК України.

Щодо пояснень захисника ОСОБА_7 , суд зазначає, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, як це передбачено положенням ст. 89 УПК України.

Таким чином, оцінивши в сукупності викладене, суд прийшов до висновку, що суду не надано достовірних доказів, які можуть бути підставою для сумніву в безсторонності, та які б вказували на упередженість колегії суддів при розгляді даного кримінального провадження.

З огляду на викладене, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 не зазначив підстав для відводу, відповідно до ст. 75, 76 КПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про відвід колегії суддів.

Керуючись ст. 80,81,376 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від участі у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.3 ст. 15, п.1 ч.2 ст.115 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_3

Суддя: ОСОБА_2