ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3315/22 Справа № 193/663/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

23 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

23 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції в залі судових засідань Дніпровськог апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року, якою задоволено клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-
В С Т А Н О В И Л А:

З ухвали суду вбачається, що засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Ухвалою суду задоволено клопотання. Своє рішення суд мотивував тим, що маються підстави для застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від покарання,який своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання засудженого про умовне-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. Зазначає, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу не врахував дані які характеризують особу обвинуваченого.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст.50,65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ст.81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

За вимогами ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тобто однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари, ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровського суду від 21.02.2020 року за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 неодноразово судимий за тяжкі злочини та особливо тяжкий злочин, до нього раніше застосовувалося умовно-достроково звільнення у 2016 році, належних висновків для себе ОСОБА_7 не зробив. Крім того, 21.07.2022 року комісією з умовно-дострокового звільнення відмовлено в умовно-достроковому звільненні згідно ст.81 КК України, так як засуджений не довів своє виправлення.

Згідно п. 1 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» звернуто увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
З вказаного слідує, що відносно засудженого ОСОБА_8 , враховуючи його судимість за вчинення тяжкого злочину, мети передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України пов`язаної з його виправленням, а також запобігання вчиненню нових злочинів не досягнуто.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що порядок застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачено ст. 81 КК України, зокрема в ч.2 вказаної статті Закону зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив, як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Проте, в порушення вказаних вимог закону в оскаржуваній ухвалі судом не надано оцінки яким чином засуджений бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів в установі, не надано оцінки участі ОСОБА_7 , в самодіяльних організаціях засуджених та ставлення до праці.

Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

За таких характеризуючи засудженого ОСОБА_7 даних, а саме наявність трьох заохочень в 2021-2022 році, де останній відбуває покарання з 2020 року, вбачається саме пристосовувальницька поведінка останнього до вимог адміністрації установи, а не свідоме виправлення та доведення цього зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, судом першої інстанції передчасно прийнято рішення про умовно - дострокове звільнення, в зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а судове рішення підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року, якою задоволено клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, скасувати.
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2020 року, відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді