Справа № 307/2343/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/669/22 за апеляційною скаргою прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.11.2022.

Цією ухвалою обвинувальний акт, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000358 від 25.12.2020, повернуто прокурору, внаслідок його невідповідності вимогам КПК України.

В ухвалі вказується на те, що із реєстру матеріалів досудового розслідування слідує, що 22.06.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Однак, суб`єктом злочину не можуть бути померлі особи, які перед тим вчинили злочин. Окрім того, в підготовчому судовому засіданні встановлено, що в порушення ст. 278 КПК України, підозра ОСОБА_8 фактично не вручена, так як він загинув 25.12.2020. Судом встановлено, що у даному обвинувальному акті обвинувачений записаний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У той час із розписки про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_9 не помер та заявив клопотання про реабілітацію свого померлого брата ОСОБА_8 . З обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що ОСОБА_9 брат ОСОБА_8 був наділений правами підозрюваного в частині необхідній йому для реабілітації його померлого брата. Тобто, брат померлого ОСОБА_8 ОСОБА_9 не є обвинувачений у вказаному кримінальному провадженні, а є учасником судового провадження, що передбачено п. 26 ст. 3 КПК України, оскільки він є іншою особою, за клопотанням якого у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється судове провадження, про що в обвинувальному акті не зазначено, не вказані його статус та анкетні дані, а помилково зазначено його обвинуваченим. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні

-2-

відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я та по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), однак з вказаного обвинувального акта слідує, що у даному кримінальному провадженні потерпілим є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Широкий Луг, Тячівського району Закарпатської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у той же час за цією адресою також проживає, зазначений в обвинувальному акті, як обвинувачений ОСОБА_9 . З реєстру матеріалів досудового розслідування у п. 7 розділу 1 «Проведені під час досудового розслідування процесуальні дії» вбачається, що 14.06.2021 допитано потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання якого зазначена АДРЕСА_2 . Враховуючи наведене, а також те, що в обвинувальному акті неправильно зазначено обвинуваченого; не визначений статус ОСОБА_9 , який звернувся про реабілітацію померлого ОСОБА_8 ; докази для обґрунтованої підозри органами досудового розслідування було зібрано після смерті ОСОБА_8 та повідомлення про підозру ОСОБА_8 вручено 22.06.2021 після його смерті; в обвинувальному акті не зазначено по те, що брат ОСОБА_8 ОСОБА_9 наділявся правами підозрюваного в частині, необхідній для реабілітації його померлого брата; невірно зазначено адресу проживання потерпілого, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про повернення обвинувального акта прокурору.

Прокурор в апеляційній скарзі вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню у зв`язку невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що до складання повідомлення про підозру ОСОБА_8 , 22.06.2020 ОСОБА_9 , як рідний брат ОСОБА_8 , звернувся із заявою про реабілітацію обвинуваченого, в якій зазначив, що не згідний із закриттям кримінального провадження та просив розглянути справу по суті в суді для реабілітації його покійного брата, у зв`язку з чим, 22.06.2020, слідчим було складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке того ж дня було вручено ОСОБА_9 , як особі, яка звернулась із заявою про реабілітацію обвинуваченого його брата ОСОБА_8 . За таких обставин, прокурор вважає, що судове рішення про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом не було досліджено та взято до уваги вказані обставини, за яких він повинен був прийняти рішення про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого, а тому просить суд, ухвалу суду від 15.11.2022 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання, а також дослідити в судовому засіданні документи в копіях, а саме: заяву особи - ОСОБА_9 , який звернувся про реабілітацію обвинуваченого ОСОБА_8 ; повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 25.12.2020.

В доповненні до апеляційної скарги прокурор зазначає про те, що підготовче судове засідання 15.12.2022 відбулось без участі потерпілого ОСОБА_10 та без з`ясування його думки з приводу можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду. Окрім того, обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в ньому містяться фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, зазначена правова кваліфікація з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення. Також в обвинувальному акті зазначено анкетні дані обвинуваченого, найменування кримінального провадження, його

-3-

реєстраційний номер, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання та відомості про потерпілого, а також те, що обвинувальний акт складено слідчим та затверджено прокурором із зазначення його посади та прізвища. Окрім іншого, вважає помилковим твердженням суду про те, що ОСОБА_9 не є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, а є учасником судового провадження та з огляду на п. 26 ст. 3 КПК України є іншою особою, за клопотанням якого у випадках, передбачених цим кодексом, здійснюється судове провадження, оскільки серед вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, зазначення вищенаведених відомостей в обвинувальному акті не передбачено. Відповідно до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_9 , з метою забезпечення права на реабілітацію померлого, вручена копія повідомлення про підозру ОСОБА_8 та відповідна пам`ятка про процесуальні права та обов`язки, а також залучено адвоката за призначенням.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності захисника, потерпілого, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненням до неї, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з таких підстав.

Приймаючи рішення про повернення прокурору обвинувального акта, суд першої інстанції діяв відповідно до положень ст. 291, 314 КПК України та передбачених п. 1, 2, 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, зміст яких розкрито в ст. 8, 9, 20 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

За приписами п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме про подію кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші.

-4-

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі й об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Вищенаведене свідчить про те, що обвинувальний акт повинен містити як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення.

Частиною 1 статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла до переконання, що висновок суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акта, складеного щодо ОСОБА_8 є обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у порушення ст. 278 КПК України підозра ОСОБА_8 фактично не вручена, оскільки останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , натомість прокурором у силу положень п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України повинно було бути вирішено питання про закриття кримінального провадження, чого зроблено не було, а повідомлено про підозру ОСОБА_8 після його смерті.

Разом з тим, можливість закриття кримінального провадження щодо померлої особи, яка на час смерті не мала статусу підозрюваного чи обвинуваченого, але стосовно якої органом досудового розслідування зібрано достатньо даних для підозри у вчиненні кримінального правопорушення чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачена, і при цьому, діючий КПК України не визначає можливість повідомлення про підозру особі, яка померла на момент встановлення в результаті доказування достатніх даних для такого повідомлення.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 не набув статусу підозрюваного (обвинуваченого) у розумінні ч. 1 ст. 42 КПК України, між ним та державою за життя фізичної особи був відсутній будь-який кримінально-правовий зв`язок, на момент смерті ОСОБА_8 до нього не було спрямовано жодних претензій кримінально-правового характеру (підозр) з боку держави, що в свою чергу виключає можливість здійснення судового провадження щодо згаданої особи.

Відповідно до ст. 42 КПК України, одними з основоположних прав підозрюваного (обвинуваченого) є в тому числі право: знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують; бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення; давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати; ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу, та вимагати відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу; одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення; оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом; користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

-5-

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в обвинувальному акті обвинуваченим значиться ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, окрім іншого, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У той же час із розписки про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування слідує, що ОСОБА_11 заявив клопотання про реабілітацію свого померлого брата ОСОБА_7 .

Однак, з обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що ОСОБА_9 брат ОСОБА_8 був наділений правами підозрюваного в частині необхідній йому для реабілітації його померлого брата.

Тобто, брат померлого ОСОБА_8 ОСОБА_9 не є обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні, а є учасником судового провадження, що передбачено п. 26 ст. 3 КПК України, оскільки він є іншою особою, за клопотанням якого у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється судове провадження, про що в обвинувальному акті не зазначено, його статус у даному кримінальному провадженні не визначено, а помилково зазначено його обвинуваченим.

Тому, ухвалу суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта колегія суддів вважає законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що законодавством не встановлено обмеження щодо повідомлення про підозру померлій особі, оскільки на момент вчинення злочину вказана особа є суб`єктом кримінального правопорушення, як одного з елементів складу кримінального правопорушення, - апеляційний суд з урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду про необхідність повернення прокурору обвинувального акту, складеного щодо ОСОБА_8 .

З огляду на вищенаведене, доводи прокурора апеляційний суд визнає такими, що не спростовують висновок суду першої інстанції про необхідність повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та констатує про те, що неявка потерпілого на підготовче судове засідання є перешкодою для судового розгляду кримінального провадження.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів бере до уваги і те, що у судовому засіданні ОСОБА_9 присутнім не був, а захисник адвокат ОСОБА_12 просив повернути обвинувальний акту прокурору. Вказане не свідчить про те, що рідний брат ОСОБА_8 ОСОБА_9 мав намір реабілітувати померлого брата, оскільки ні він, ні його захисник не просили призначити справу до судового розгляду та виправдати ОСОБА_8 .

Разом з тим, апеляційний суд також вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Указані порушення слідчим та прокурором вимог КПК України апеляційний суд вважає такими, що унеможливлюють призначення обвинувального акта до судового розгляду та зумовлюють його повернення прокурору.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується і на такі прокурор не посилався у ході апеляційного розгляду.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін.

-6-

При прийнятті рішення колегія суддів, окрім вищенаведеного, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 з доповненнями до неї залишити без задоволення, а ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.11.2022, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді