ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/4692/20 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1621/22 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2 Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 12 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого засудженого ОСОБА_7 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконфренції, в залі суду в м.Валках справу за апеляційною скаргою захисника засудженого на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 09 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування на підставі ст. 81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить про скасування ухвали та про постановлення нової, якою просить задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обгрунтування своїх апеляційних доводів вказує, що висновки суду першої інстанції про недоведення засудженим своєю поведінкою виправлення, не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що відбуваючи покарання засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, усвідомив протиправний характер своїх дій та недопустимість злочинної поведінки у суспільстві.

Крім того, апелянт просить поновити йому пропущений строк на подачу апеляційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 вересня 2022 року, з посиланням на те, що у зв`язку з активними обстрілами м. Харкова 28-29 вересня 2022 року її подання у семиденний строк було неможливим.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною і обгрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника засудженого, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 04 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 81 КК України,умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Крім того, під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про відшкодування матеріальних збитків.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків.
Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання.
Рішення про відмову у задоволенні подання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 відповідно до положень ст.81 КК України суд першої інстанції аргументував тим, що на даний час ОСОБА_7 не довів своє виправлення, а цілі покарання, застосованого до останнього, не досягнуті.

При прийнятті рішення судом першої інстанції було враховано, що засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 17 02 2012 року. З 27 02 2012 року по 25 11 2013 року утримувався в установі виконання покарання № 27 міста Харкова, характеризувався посередньо, вимог режиму утримання не порушував, до праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав. З 25 11 2013 року по 08 07 2014 року відбував покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За період відбування покарання в установі характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 08 07 2014 року по 25 07 2014 року проходив лікування в лікувальному закладі при Темнівській виправній колонії (№100). За період лікування характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. 3 25 07 2014 року по 25 11 2014 року відбував покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За період відбування покарання в установі характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 25 11 2014 року по 02 12 2014 року проходив лікування в лікувальному закладі при Темнівській виправній колонії (№ 100). За період лікування характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався. З 02 12 2014 року по 25 12 2014 року відбував покарання в державній установі «Холодновірська виправна колонія (№18)». За період відбування покарання в установі характеризувався не завжди задовільно, вимоги режиму тримання порушував. За допущене порушення встановленого порядку відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав 1 (одне) стягнення, яке погашено у встановленому законодавством порядку. Заохочень не мав. З 25 12 2014 року по 23 04 2015 року утримувався в установі виконання покарання № 27 міста Харкова. За період утримання під вартою в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, вимог режиму утримання не порушував, до праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав. З 23 04 2015 року по 14 08 2015 року відбував покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№ 18)». За період відбування покарання в установі характеризувався не завжди задовільно, вимоги режиму тримання порушував. За допущені порушення у встановленого порядку відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав два стягнення, які погашені у встановленому законодавством порядку. Заохочень не мав. З 14 08 2015 року по 14 09 2015 року проходив лікування в державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)». За період лікування характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався. З 14 09 2015 року по 15 12 2015 року відбував покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За період відбування покарання в установі мав 7 (сім) стягнень, які погашені у встановленому законодавством порядку. Заохочень не мав. З 15 12 2015 року по 18 12 2015 року проходив лікування в лікувальному закладі при Темнівській виправній колонії (№ 100). За період лікування стягнень та заохочень не мав. З 18 12 2015 року по 05 03 2022 року відбував покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За період відбування покарання мав 6 (шість) стягнень, які погашені у встановленому законодавством порядку. Мав 11 заохочень. З 05 03 2022 року по 15 07 2022 року відбував покарання в державній установі «Харківська виправна колонія (№43)». За період відбування покарання стягнень та заохочень не мав. З 15 07 2022 року відбуває покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За період відбування покарання в установі характеризується посередньо, вимоги режиму відбування покарання не порушував, стягнень та заохочень не має.
Крім того, згідно статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, працевлаштований різноробом на виробництві установи механо-збирального цеху «МЗЦ №2». До праці ставиться задовільно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливого ставитись до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи, ставиться задовільно. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 110; 112; 113 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує доброзичливі родинні зв`язки з дружиною, сестрою та матір`ю, шляхом телефонних розмов. Отримує посилки, передачі. Відповідно до ст. 23 п.п. 4, 5 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу: «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт». До реалізації програм ставиться задовільно. Згідно вироку Харківського районного суду Харківської області від 22 04 2013 року, мав судові витрати в розмірі 361 гривня 63 копійки, згідно
квитанції № 1312 від 14 02 2019 року, засуджений ОСОБА_7 , виплатив судові
витрати в повній мірі на загальну суму 362 (триста шістдесят дві) гривні. Згідно вироку Харківського районного суду Харківської області від 22 04 2013 року має матеріальний позов на користь фізичної особи в розмірі 2500 грн. 00 коп. солідарно, та моральний позов в розмірі 1000 грн. 00 коп. солідарно. Виконавчі листи на адресу виправної колонії не надходили, бажання відшкодовувати позови не висловлює.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений за тяжкі умисні злочини і на день внесення подання дійсно відбув дві третини строку покарання, тобто формально він має право на умовно-дострокове звільнення.

Проте, згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дані про особу засудженого ОСОБА_7 та його поведінку переважно свідчать про його пристосування до вимог порядку відбування покарання, з можливістю застосування до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України, адже позитивні прояви у останнього, внаслідок яких щодо нього було застосовано 11 заохочень були наявними лише з кінця 2017 по 2022 рікроку.

У період же з грудня 2014 року по серпень 2020 року останній мав 16 стягнень.

Крім того, не можна залишити поза увагою те, що на комісії установи, де відбував покарання ОСОБА_7 від 01 03 2017 року розглядалося питання можливого
застосування зміни умов тримання згідно ст. ст. 100; 101 Кримінально-виконавчого кодексу України - рішенням комісії установи, протокол № 8, засудженому було відмовлено.
На комісії установи від 22 05 2019 року розглядалося питання можливого застосування заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким обмеженням волі згідно ст. 82 Кримінального кодексу України - рішенням комісії установи, протокол № 20, засудженому було відмовлено.
На комісії установи від 10 06 2020 року розглядалося питання можливого застосування умовно дострокового звільнення згідно ст. 81 Кримінального кодексу України - рішенням комісії установи, протокол № 21, засудженому ОСОБА_7 було відмовлено.
З цих підстав апеляційний суд вважає, що на даний час призначене ОСОБА_7 покарання не досягло мети його призначення та не призвело до достатніх позитивних змін в особистості засудженого, а тому не вбачає підстав для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга захисника засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції задовольнити, строк визнати, як пропущений з поважних причин, поновивши вказаний строк.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 09 2022 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника засудженого, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4