Справа № 502/1559/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кілія, кримінальне провадження, відомості про яке 22.09.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000903, за звинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п. Лучарський, Свердловського району, Луганської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 25.06.2004 року Апеляційним судом Одеської області за п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70-71 КК України до 15 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Наприкінці 2021 року по теперішній час, більш точної дати та часу органами досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел на зайняття земельної ділянки державної форми власності, що розташована на території Кілійської міської ради Одеської області за межами населеного пункту, на острові ОСОБА_5 , самовільно зайняв земельну ділянку розміром 7х6,90 м. на урізі води, яка знаходиться в прибережній захисній смузі у складі водоохоронної зони р. Дунай та на яку поширюється обмеження щодо її використання.

ОСОБА_4 , діючи всупереч вимогам статей 112, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також статей 60-61 Земельного Кодексу України, в порушення ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», та у порушення ст. ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: будівництво будь яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних) у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів, а також вказаними статями передбачений правовий порядок користування землями водного фонду, самовільно зайняв зазначену вище земельну ділянку,що відноситься до земель водного фонду, в межах водоохоронної зони та прибережної захисної смуги в її складі.

Надалі, на зазначеній земельній ділянці самовільно здійснив будівництво некапітальної споруди для спуску до води на опорах діаметром 50 мм., який використовував для зайняття любительським рибальством, за відсутності відповідного рішення про передачу вказаної земельної ділянки у власність або передання у користування (оренду), чим порушив вимоги ст. ст. 60-61 Земельного кодексу України щодо обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг навколо водойм.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 197-1 ч. 4 КК України самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці в охоронній зоні.

Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. У вчиненому розкаявся та не заперечує проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю доведена, а його дії кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 197-1 ч. 4 КК України - вірно.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує:

- наявність обставин, які, у відповідності до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення завданого збитку;

- відсутність обставин, які, у відповідності до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання.

Крім того, суд враховує ступінь тяжкості та громадську небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, данні, що характеризують особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, наявність у нього постійного місця проживання, що у своїй сукупності суттєво знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та значно пом`якшує покарання і, призначаючи ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, у межах санкції інкримінованої статті, вважає можливим його виправлення без відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, у відповідності до ст. ст. 75-76 КК України.

Іспитовий строк обвинуваченому підлягає обчисленню з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому на час постановлення вироку не обрано.

Відомості щодо судових витрат, речових доказів та цивільних позовів суду не надані.

Керуючись ст. ст. 371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч. 4 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

У відповідності до вимог ст. ст. 75-76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з дня проголошення вироку з 20.04.2023 року.

Копію вироку негайно після проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1