У Х В А Л А

05.04.2023 Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2021 року за № 0001133 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

у провадженні цього місцевого суду на етапі судового розгляду знаходиться вказане кримінальне провадження у якому обвинуваченим є ОСОБА_5 , котрий не прибув до суду 05 квітня 2023 року та не поінформував про причини свого неприбуття.

Про вказане засідання обвинувачений інформувався завчасно, згідно даних довідки про доставку судового виклику за допомогою СМС, а в силу ч. 1 ст. 136 КПК належним підтвердженням ознайомлення з змістом повістки про виклик іншим шляхом є будь-які інші дані, які підтверджують факт ознайомлення з її змістом.

Можливість інформування у спосіб СМС слідує з норм ч. 1 ст. 135 КПК, де вказано, що особа викликається до суду шляхом здійснення виклику по телефону.

Ба більше, згідно рішення Ради Суддів України № 26 від 05 серпня 2022 року «Щодо підвищення використання інструментів електронного судочинства у відправленні правосуддя» визначено виклики та повідомлення, обмін процесуальними документами з учасниками судових проваджень у першу чергу здійснювати за допомогою електронної пошти та/або з використанням вказаних учасниками судових проваджень мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення, процесуального документа, та отримати інформацію про їх прочитання); виклики та повідомлення, обмін процесуальними документами з учасниками судових проваджень за допомогою засобів традиційного поштового зв`язку здійснювати виключно у разі неможливості комунікації за допомогою електронної пошти та/або з використанням вказаних учасниками судових проваджень мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення, процесуального документа, та отримати інформацію про їх прочитання).

Разом з тим, будучи поінформованим про цей процес за вказану дату обвинувачений будь-яких даних на адресу суду щодо причин неявки, котрі витікали б з обставин вказаних в ст. 138 КПК, не направляв.

Згідно ст. 323 КПК якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду.

Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

Отже, Суд, розглядаючи у порядку ст. 323 КПК питання можливих заходів спрямованих на забезпечення прибуття обвинуваченого до суду враховує таке.

Щодо неявки за 05 квітня 2023 року

Забезпечення проведення судового провадження у розумні строки ч. 2 ст. 28 КПК України покладено на суд, а Розділом ІІ КПК України передбачені механізми, спрямовані на забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а саме - заходи забезпечення кримінального провадження, одним з яких є накладення грошового стягнення.

Право суду накласти грошове стягнення на особу, яка не виконала покладений на неї процесуальний обов`язок без поважних причин, передбачене ч. 3 ст. 146 КПК України.

Зокрема, якщо згідно ст. 139 КПК обвинувачений не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик суду.

З огляду на зазначене, Суд зауважує, що заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (див. ухвалу Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к).

Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (див. постанову ВС від 09 квітня 2019 у справі № 306/1602/16-к).

Тобто, така засада кримінального провадження як змагальність сторін, визначена ст. 22 КПК України, передбачає самостійне обстоювання учасниками кримінального провадження їхніх правових позицій. Таке обстоювання полягає не лише у повідомленні суду своєї позиції та її належній аргументації, а й у доведенні відповідними засобами доказування певних обставин чи фактів, на яких вона ґрунтується.

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд ухвалювати рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, що є ознакою обґрунтованості судового рішення (ч. 3 ст. 370 КПК України). А тому, при оцінці поважності причин неприбуття на виклик, суд не може покладатися виключно на повідомлення учасника кримінального провадження щодо певних обставин, тобто презюмувати їх достовірність.

Судом установлено, що обвинувачений поінформований про цей процес та факт розгляду провадження саме Дніпровським районним судом міста Києва в цьому складі суду. Він отримав в суді пам`ятку про права, котра містить у собі інформацію в т.ч. про наявні обов`язки інформувати про неможливість прибуття, то ж при сумлінному відношенні до наявних обов`язків за такий проміжок часу від 27 березня 2023 року (дата отримання СМС про виклик на 05 квітня 2023 року) до 05 квітня 2023 року можливо було поінформувати суд про ситуацію, котра могла статися у його житті у наслідок певних обставин, однак того не сталося.

Відповідно, Суд констатує факт невиконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а отже наявні підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення грошового стягнення.

З огляду на зазначене, Суд вважає за необхідне застосувати грошове стягнення у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 342 грн., з огляду на встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір, який з 01 січня складає 2 684 грн. та положення п. 16 ч. 1 ст. 3 КПК за аналогією, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 щодо того, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Щодо потреби забезпечення прибуття в наступне засідання

Системний аналіз положень Глави 11 КПК України - виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід та положень ст. 139, 323 КПК, свідчить, що якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, Суд вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 140 КПК України, привід може бути застосований до обвинуваченого.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що неявка обвинуваченого викликана неповажними причинами, а тому слід вжити ефективні заходи до забезпечення його прибуття до суду у формі приводу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 139, 146, 323, 350, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

накласти на ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) грошове стягнення у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 342 гривень з роз`ясненням, відповідно до положень ст. 147 КПК України, права на подання клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення до суду, який її постановив у разі наведення обґрунтованих доводів про безпідставність такого стягнення.

Здійснити примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), до Дніпровського районного суду м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Пластова, буд. 3, каб. 24 на 14:00 год. 16 травня 2023 року, у зв`язку з чим відкласти судове засідання до вказаної дати.

Виконання ухвали про привід доручити Дніпровському УП ГУ НП в м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали про привід покласти на Дніпровську окружну прокуратуру м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення і підлягає негайному виконанню на всій території України.

С у д д я Оксана БІРСА