Провадження № 1-кп/760/1763/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0002885 від 19.10.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 15 п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 15 п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002885 від 19.10.2021 року.

Суд, розглядаючи згідно вимог ст. 331 КПК України клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого під вартою, виходить з такого.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 зазначила, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до обвинуваченого, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема можливості ухилятися від суду, негативно впливати на учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також просила врахувати дані про особу обвинуваченого, тяжкість скоєних ним злочинів.

Захисник в судовому засіданні вказала на необхідність зміни останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі (домашній арешт), мотивуючи наявністю місця проживання та роботи.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про доведеність обставини, які свідчать, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу, не зменшились і продовжують існувати на даній стадії кримінального провадження.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, передбачених ст. ст. 187, 115 КК України, що підтверджується матеріалами, які надійшли до суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи. При цьому, тримання особи під вартою може відбуватися лише на підставі відповідного рішення компетентного суду.
Суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , особу обвинуваченого, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави суду вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як офіційно не працевлаштований, немає джерела доходу та постійного місця проживання, негативно впливати на учасників провадження.
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги репутацію обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення, у тому числі, аналогічних злочинів, відсутність міцних соціальних зв`язків, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду.

Захисником не доведено, що відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Суд вважає, що на даній стадії судового розгляду кримінального провадження тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 09.01.2023 включно.
На підставі п.2 ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави щодо ОСОБА_7 , оскільки злочини, у вчиненні яких він обвинувачується, вчинені із застосуванням насильства.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 331 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії, обраного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строк тримання під вартою до 09.01.2023 включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити начальникові ДУ «Київський слідчий ізолятор ».

Строк дії ухвали до 09.01.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення, а обвинуваченим в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий

Судді