Справа № 456/453/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1125/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Болехів Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 17.09.2019, близько 15 год. 30 хв., перебуваючи на вулиці Миру поблизу будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_9 умисно, з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, наніс удар головою в переднісся та кілька ударів кулаками рук в обличчя ОСОБА_9 та різні частини тіла, в результаті чого заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати. Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.11.2022 року, який не набрав законної сили, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, ОСОБА_7 вчинив 17.09.2019 року, тобто, станом на час апеляційного розгляду закінчився встановлений п.2 ч.1 ст. 49 КК України трирічний строк давності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження має бути закрите судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу на оскаржений вирок, у якій просить скасувати вирок Стрийсьхого міськрайонного суду Львівської, області від 02.11.2022 р. щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України. Ухвалити новий вирок та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що не оспорюючи фактичних обставин справи, вважає призначене судом ОСОБА_7 покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , як під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції не було встановлено. За час проведення досудового слідства та розгляду справи в суді першої інстанції було з`ясовано, що обвинувачений своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення не визнав, з кваліфікацією інкримінованого йому за ч. 2 ст. 125 КК України кримінального правопорушення категорично не погодився, а відтак - не розкаявся у вчиненому.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом визнано скоєння ним кримінального правопорушення щодо особи похилого віку (п.6 ч.1 ст.67 КК України).

Судом не врахована посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 , яка є вкрай негативна, що виражалася у систематичному ухилянні від явки в судове засідання на протязі трьох років, внаслідок чого затягувався розгляд справи. Ухвалою суду було застосовано до ОСОБА_7 розшук та привід.

Судом було неповно досліджено дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки у вироку суду зазначено лише характеристику з місця проживання, відповідно до якої ОСОБА_7 характеризується посередньо, неодноразово поступали усні скарги від сусідів на нього про конфліктні стосунки та ситуації.

Разом з цим, впродовж усього судового розгляду, потерпілою стороною зверталася увага суду на те, що обвинувачений систематично вчиняє неправомірні дії відносно потерпілого, що є особою похилого віху. Наведене підтверджуються долученими до матеріалів справи судовими рішеннями: постановою Стрийського місьхрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2021 року та постановою Львівського апеляційного суду від 31 грудня 2021 року, відповідно до яких ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП й накладено стягнення у вигляді адміністративного арешту, але судом це не було взято до уваги. Окрім того, до матеріалів справи долучалися документи, що підтверджують неодноразові звернення потерпілого ОСОБА_9 в правоохоронні органи з приводу неправомірних дій ОСОБА_7 , які мають систематичний характер. Під час розгляду справи в суді, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було складено близько десяти протоколів про адміністративне правопорушення, разом з цим, ОСОБА_7 , належних висновків для себе не зробив та перебуваючи в залі суду, в присутності свідків, надалі продовжував погрожувати потерпілому.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_9 не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, просив апеляційну скаргу задоволити.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи і вимоги поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог та висловився про законність вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 підлягає до задоволення, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, дані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції при винесенні оскарженої ухвали щодо обвинуваченого ОСОБА_7 дотримано частково.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. За правилами ч. 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 в силу ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за яке передбачене покарання у виді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказане кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_7 - 17.09.2019 року, тобто з дня його вчинення і до дня набрання вироком законної сили минуло понад три роки. Обвинувачений ОСОБА_10 04.05.2022 року ухвалою суду першої інстанції оголошувався у розшук, однак 22.09.2022 року з`явився сам у райвідділ поліції, пояснивши це тим, що перебував у м. Києві і не знав про оголошення його у розшук ( т. 1 а.с. 180).

Таким чином, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що протягом цього строку ОСОБА_7 був засуджений за вчинення нового кримінального правопорушення чи умисно ухилявся від слідства та суду.

З огляду на наведене, з часу вчинення кримінального правопорушення на день розгляду судом апеляційної інстанції оскарженого вироку минуло більше трьох років, тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення обвинуваченого до відповідальності, передбачений ст. 49 КК України.

При цьому колегія суддів враховує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 05.04.2021 року (справа № 328/1109/19) та правову позицію, викладену у постанові від 29.07.2021 року (справа № 552/5595/18) колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Так, відповідно до змісту викладених правових позицій Верховного Суду, з аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що має місце у даному випадку, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Крім того, у своїй постанові від 22.05.2018 року по справі №665/2387/14-к (провадження №51-240км18) Верховний Суд вказав, що підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили. Так, наприклад, закінчення строку припадає на час апеляційного провадження. У такому разі апеляційний суд, встановивши і перевіривши всі необхідні обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження (справу).

Щодо вимог апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 про посилення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то таких підстав колегією суддів в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції закінчився строк давності, передбачений п.2 ч. 1 ст.49 КК України, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 417 КПК України.

З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_7 закрито за нереабілітуючих підстав, потерпілий ОСОБА_9 має право звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства, якщо така була нанесена.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405,407,409,419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задоволити, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2022 року щодо ОСОБА_11 скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України на підставі п. ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4