Справа № 185/2856/23
Провадження № 1-кс/185/694/23
10 березня 2023 року м. Павлоград
Клопотанням слідчий порушує питання про накладення арешту шляхом заборони на відчуження, розпоряджання та користування на мисливську рушницю з маркуванням «714» та мисливську рушницю ТОЗ БМ 16 калібру, виявлених та вилучених під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Вивчивши клопотання та додані до нього документи, приходжу до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Зі змісту клопотання та доданих матеріалів вбачається, що 08.03.2023 на підставі ухвали слідчого судді від 07.03.2023 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено вищезазначене майно.
В клопотанні не вказано кому належать вищезазначені речі, що належить арештувати, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним або третіми особами таким майном, не зазначено контактні дані (телефон, ел. пошта, інше) власника або фактичного володільця майна, що унеможливлює повідомлення в порядку ст. 172 КПК України зазначених осіб та розгляд клопотання по суті.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до приписів ст. 173 КПК України, окрім іншого, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1)правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно п. 1 ст. 98 КПК України, встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок кримінального правопорушення.
Статтями 85, 86 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
В клопотанні слідчого від 09.03.2023 та постанові слідчого про визнання речовими доказами від 08.03.2023 слідчим не зазначено жодного мотивування та обґрунтування, що мисливська рушниця з маркуванням «714» та мисливська рушниця ТОЗ БМ 16 калібру, виявлені та вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають вимогам належності речових доказів, та мають якесь доказове значення у даному кримінальному провадженні, є об`єктом кримінально протиправних дій, чи зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не зазначено виду мисливської зброї (нарізна чи комбінована), з урахуванням складу ч. 1 ст. 263 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) без передбаченого законом дозволу.
Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1