ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2102/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/79/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.121 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2022 року,

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з часу затримання - з 09 вересня 2022 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09 вересня 2022 року до набрання вироком законної сили день за день.

У справі вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду, близько 16 години 08 вересня 2022 року у ОСОБА_7 , який знаходився в одній із кімнат житлового будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту, виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_7 близько 16 години 08 вересня 2022 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в одній із кімнат житлового будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, достовірно знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи протиправно, цілеспрямовано та рішуче, з прямим умислом, спрямованим на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , наніс останньому численні удари руками в область голови, обличчя, грудної клітки та один удар невстановленим слідством ріжучим предметом у верхню третину лівої передньо-бокової поверхні шиї. Після чого останній самостійно вийшов із приміщення вказаного житлового будинку на подвір`я зазначеного домоволодіння, де ОСОБА_7 наніс йому ще один удар скляною пляшкою горілки «Хлібний дар» у скроневу зону голови зліва, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_9 зробив декілька кроків та втративши рівновагу впав на землю.

Надалі, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , який перебував у лежачому положенні на ґрунтовому покритті подвір`я вищезазначеного домогосподарства та наніс правою та лівою ногами численні удари ОСОБА_9 в область голови, ребер, спини, тулуба, верхніх кінцівок та інших частин тіла.

Закінчивши свої протиправні дії, ОСОБА_7 покинув місце події, залишивши потерпілого ОСОБА_9 , де згодом від отриманих тілесних ушкоджень настала його смерть.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які належать до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2022 року змінити і визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, або інше більш м`яке покарання, а у решті вирок залишити без змін.

Апелянт вказує, що він не оспорює фактичних обставин скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, висновків про доведеність винуватості і правильність кваліфікації.

Зазначає, що не погоджується із призначеним покаранням внаслідок його суворості та просить змінити вирок в цій частині.

Звертає увагу на те, що він, починаючи від початкових етапів розслідування, пов`язаних з первинним збиранням доказів, а також на стадії судового розгляду кримінального провадження визнавав вину, щиро розкаявся, сприяв органам досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення.

Апелянт посилається на те, що він сам викликав працівників поліції у зв`язку зі скоєнням кримінальним правопорушенням та розшукові дії органом досудового розслідування у цій справі не вживалися.

Наголошує на тому, що він відверто шкодує про свій вчинок, засуджує свою поведінку, розкаюється, бажає змінити ситуацію, готовий понести кримінальну відповідальність за вчинене.

Звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_10 не звертався до нього щодо відшкодування шкоди та не пред`являв цивільного позову із такою вимогою, не ставив такої претензії до нього під час виступу у судових дебатах або у вступному слові, тому суд зробивши висновки про відсутність відшкодування шкоди, всупереч ч.3 ст.26 КПК України, вирішив питання, яке не виносилося на його розгляд сторонами.

Зазначає, що за місцем проживання він характеризується позитивно, має постійне місце проживання, на його утриманні перебувають батьки похилого віку, потерпілий не наполягав на суворій мірі покарання.

Вважає, що судом всупереч ч.4 ст.370 КПК України допущена невідповідність між мотивувальною частиною вироку, де зазначено, що йому слід призначити покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний термін, передбачений санкцією статті сім років та резолютивною частиною, згідно з якою його засуджено до 8 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає вирок суду законним, обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та кваліфікація його дій відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Аналізуючи вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про пом`якшення покарання заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ч.2 ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого діяння, конкретні обставини провадження, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я людини, наслідком якого є смерть потерпілого ОСОБА_9 та, з врахуванням обтяжуючої обставини- вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, призначив обвинуваченому покарання у виді восьми років позбавлення волі, що є надто суворим.

При цьому, суд не в повній мірі врахував встановлені ним пом`якшуючі обставини, а також не дав належної оцінки всім іншим наявним у провадженні пом`якшуючим обставинам.

Колегія суддів вважає, що при враховуванні характеру і ступеня тяжкості вчиненого злочину, слід взяти до уваги ставлення ОСОБА_7 до вчиненого визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має на утриманні батьків похилого віку, думку потерпілого, який просив його суворо не карати.

Як з`ясовано, обвинувачений шкодує про вчинене, засуджує свою поведінку, готовий нести кримінальну відповідальність.

При цьому, колегія суддів бере до уваги ті обставини, що позову про відшкодування шкоди в кримінальному провадженні потерпіла сторона не заявляла та претензій матеріального характеру не висловлювала, тому висновки суду про небажання обвинуваченого відшкодувати заподіяну шкоду є передчасними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що наведені обставини дають підстави пом`якшити обвинуваченому покарання, передбаченою санкцією статті обвинувачення у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09 вересня 2022 року по 22 лютого 2023 року з розрахунку день за день.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді