Єдиний унікальний номер 722/1731/22
Номер провадження 1-кп/722/17/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сокиряни кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000236 від 04.11.2022 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ліпнік Окницького району Республіка Молдова, громадянина Молдови, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено відповідно до Указу Президента України №573 від 12.08.2022 року, у зв`язку з чим введено обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, вчинив злочин, пов`язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_7 30.09.2022 року прибув в м.Сокиряни Дністровського району Чернівецької області, де забрав раніше підшуканих невстановленою органом досудового розслідування особою двох осіб з числа громадян України, яким достеменно було відомо про вищевказані тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, та які бажали незаконно перетнути державний кордон України, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У подальшому ОСОБА_7 , діючи на виконання раніше розробленого спільно з невстановленою органом досудового розслідування особою плану, 30.09.2022 року близько 20 год. 00 хв., використовуючи автомобіль марки «Volkswagen Touareg» р.н. НОМЕР_1 , перевіз зазначених вище двох чоловіків із міста Сокиряни Дністровського району Чернівецької області до ділянки державного кордону України у напрямку Республіки Молдова, що розташована між населеними пунктами м.Сокиряни та с.Волошкове Дністровського району Чернівецької області.

Прибувши на вказану ділянку, ОСОБА_7 провів інструктаж ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо порядку переходу через державний кордон України, надавши при цьому їм відповідні поради та вказівки. Крім того, повідомив зазначеним особам, що далі вони будуть рухатись з автомобільної дороги в напрямку лінії розмежування державного кордону України та Республіки Молдова, а саме між прикордонними знаками № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 .

Цього ж дня, біля 20 год. 45 хв. ОСОБА_7 , рухаючись автомобілем марки «Volkswagen Touareg» р.н. НОМЕР_1 між прикордонними знаками № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 державного кордону України та Республіки Молдова, що знаходяться між населеними пунктами м.Сокиряни та с.Волошкове Дністровського району Чернівецької області, в напрямку Республіки Молдова надав вказівку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 бігти в обумовленому ним напрямку, однак, розпочавши рух, останні були викриті працівниками ДПС України та військовослужбовцями ТРО при спробі незаконного перетинання державного кордону України.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість в організації незаконного переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України та керівництві такими діями за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою визнав у повному об`ємі та щиро розкаявся у вчиненому, підтвердивши в судовому засіданні викладені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінального правопорушення в повному об`ємі доведена дослідженими судом письмовими доказами, а саме: повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.09.2022 року про виявлення кримінального правопорушення вчиненого 30.09.2022 року громадянином Республіки Молдова ОСОБА_10 та протоколом огляду від 30.09.2022 року, згідно якого у присутності понятих було оглянуто територію парковки поблизу ВПС «Сокиряни» за адресою: м.Сокиряни вул.Центральна,79, на якій було виявлено та оглянуто автомобіль марки «Volkswagen Touareg» р.н. НОМЕР_1 .

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. Також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи в сукупності наведені вище досліджені в судовому засіданні показання обвинуваченого та письмові докази, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в ході судового розгляду кримінального провадження доведена в повному об`ємі належними і допустимими доказами.

Із урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, суд вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 є вірною, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.332 КК України, тобто організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України та керівництво такими діями, вчинені щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, наслідки його вчинення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ч.5 ст.12 КК України, є умисним тяжким злочином.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема те, що він раніше не судимий, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному об`ємі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, як за фактичним, так і за зареєстрованим місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, в добровільному порядку перерахував на підтримку Збройних Сил України власні грошові кошти в сумі 80000 грн.

Обставини щодо визнання вини, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, наявності на утриманні малолітніх дітей та позитивної характеристики суд, у відповідності до ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 .

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до п.11 ст.67 КК України є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Враховуючи в сукупності всі обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наслідки його вчинення, а також особу винного, із урахуванням всіх наведених вище обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_11 покарання із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.332 КК України.

З огляду на викладені вище встановлені судом обставини, а також із урахуванням особи винного, суд вважає, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , йому слід призначити основне покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, у виді штрафу в розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 грн.

Суд вважає, що саме такий вид та міра покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, на думку суду, обвинуваченому ОСОБА_11 не може бути призначено додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.332 КК України, у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Так, відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року роз`яснено, що відповідно до ст.55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю. Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 на час вчинення злочину і по даний час не працює, вчинення ним злочину не було пов`язане з його посадою або із заняттям ним певною діяльністю, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до нього не застосовується.

Відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.4 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Враховуючи те, що вилучений у обвинуваченого ОСОБА_5 автомобіль марки «Volkswagen» модель «Touareg» н.з. НОМЕР_1 безпосереднього використовувався ним як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зокрема для перевезення двох осіб із м.Сокиряни до ділянки державного кордону України у напрямку Республіки Молдова з метою незаконного їх переправлення через державний кордон України, суд вважає, що даний речовий доказ відповідно до вимог п.1 ч.9 ст.100 КПК України слід конфіскувати у дохід держави.

Доводи захисника щодо наявності підстав для скасування арешту транспортного засобу та повернення його обвинуваченому з тих підстав, що арештований автомобіль є спільною сумісною власністю, суд вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається із дослідженої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , власником автомобіля марки «Volkswagen» модель «Touareg» н.з. НОМЕР_5 , з 23.06.2022 року є саме обвинувачений ОСОБА_13 . При цьому, будь-яких належних доказів на підтвердження правового статусу даного автомобіля саме як спільного сумісного майна, стороною захисту суду не надано.

Крім цього, вказані доводи захисника є необгрунтованими також з огляду на законодавчо врегульовану презумпцію спільності майна подружжя, оскільки за загальним правилом при здійсненні одним із подружжя спільної сумісної власності вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, що, окрім іншого, підтверджує висновки суду щодо наявності підстав для застосування п.1 ч.9 ст.100 КПК України.

Також, суд вважає необгрунтованими доводи захисника в цій частині з посиланням на укладений обвинуваченим та його дружиною договір позики грошей від 30.06.2022 року, оскільки умови вказаного правочину щодо зобов?язання боржників, в разі не сплати у строк грошових коштів в повному об?ємі, передати позикодавцю вказаний вище автомобіль в якості повернення боргу, у розумінні ст.96-2 КК України та ст.100 КПК України не перешкоджають суду вирішити щодо вказаного транспортного засобу питання про його спеціальну конфіскацію.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, внесену на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області заставу за обвинуваченого ОСОБА_5 в розмірі 182000 грн. (підтвердження ТУ ДСА України в Чернівецькій області №01.01-1460 від 05.10.2022 року, квитанція №0.2.1 від 04.10.2022 року), слід повернути заставодавцю ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителю АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, і за його вчинення із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Запобіжний захід у вигляді застави, обраний ОСОБА_16 згідно ухвали слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.10.2022 року - скасувати.

Внесену згідно квитанції №0.2.1 від 04.10.2022 року заставу за ОСОБА_5 в розмірі 182000 (сто вісімдесят дві тисячі) грн. на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області №UA0008745 - повернути заставодавцю ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителю АДРЕСА_2 .

Речовий доказ: транспортний засіб марки «Volkswagen» модель «Touareg» н.з. НОМЕР_5 (VIN код: НОМЕР_6 ) власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 являється ОСОБА_7, що зберігається на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Чернівецькій області, за адресою: вул.Комунальників,4-В м.Чернівці (постанова про визначення подальшого місця знаходження речових доказів від 15.10.2022 року) - конфіскувати в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя ОСОБА_1