ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000256, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Межиріч
Павлоградського району Дніпропетровської області,
який проживає
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяця з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.
Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту затримання обвинуваченого для виконання призначеного покарання.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.
Водій ОСОБА_7 03 травня 2021 року приблизно о 14:30 год., перебуваючи в стані наркотичного (канабіноїдного) сп`яніння, керуючи технічно-справним мотоциклом марки «ІЖ 6114», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по ґрунтовій дорозі, що розташована в полі між вул. Яцуненка та вул. Молодіжна с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, ближче до правого краю вулиці за напрямком руху зі сторони вул.Яцуненка у напрямку вул. Молодіжна. Під час руху водій ОСОБА_7 , керуючи вказаним мотоциклом, рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год, що перевищує максимально допустиму швидкість у населеному пункті (50 км/год). В цей час попереду нього у попутному напрямку ближче до лівого краю ґрунтової дороги згідно напрямку руху мотоцикла «ІЖ 6114» рухалась група дітей. В процесі подальшого руху, керуючи вказаним мотоциклом марки «ІЖ 6114», маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, ОСОБА_7 не вибрав безпечної швидкості для руху, не врахував дорожню обстановку та маючи об`єктивну можливість виявити небезпеку для руху у вигляді зміни напрямку руху праворуч малолітнього велосипедиста ОСОБА_8 , яка керуючи дитячим велосипедом марки «Мадагаскар» синього кольору, рухаючись ближче до лівого краю ґрунтової дороги, попереду мотоцикла, у попутному напрямку почала виконувати маневр повороту праворуч.
Водій ОСОБА_7 не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення передньою частиною керованого ним мотоцикла з переднім колесом велосипедиста «Мадагаскар».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. 12.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали, а саме: спричинення малолітній потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання та призначити йому мінімальну міру покарання, передбачену санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що судом не було враховано обставини вчинення правопорушення та особу обвинуваченого, а саме, що вину він визнав повністю, щиро розкаявся, давав правдиві свідчення, направлені на встановлення істини по справі, активно сприяв органам досудового розслідування та суду у вирішенні ситуації, добровільно відшкодував шкоду потерпілому, у зв`язку з чим останній не заявляв цивільного позову, представник потерпілої прохав призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Звертає увагу, що раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, проживає з матір`ю, яка потребує його допомоги, неофіційно працює на фермі трактористом, має підсобне господарство. Вказує, що жодних тяжких наслідків після скоєння ним правопорушення не наступило.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив задовольнити з підстав, зазначених у ній.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив вирок суду залишити без зміни.
Захисник ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_8 та представник потерпілої ОСОБА_11 у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду провадження, клопотань про відкладення розгляду провадження не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Перевіряючи провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному порядку суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та достатніх підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання судом не встановлено і в апеляційній скарзі також не наведено.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також визнав обставинами, що помякшують покарання, визнання вини, відшкодування матеріальних збитків потерпілим в повному обсязі та активне сприяння встановленню істини у справі, обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом першої інстанції не встановлено.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, грубість порушень Правил дорожнього руху та тяжкість наслідків, що настали, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також позицію представника потерпілої, яка просила не позбавляти обвинуваченого волі, суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України з призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 5 років.
При цьому, вирішуючи питання про розмір призначеного покарання, суд першої інстанції обгрунтовано урахував суспільну небезпеку даного злочину, а саме, що ОСОБА_7 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, свідомо сів за руль джерела підвищеної небезпеки, внаслідок чого, порушуючи ПДР України, спричинив негативні наслідки для малолітньої потерпілої.
Окремо суд першої інстанції також взяв до уваги, що відповідно до п. 1.7 ПДР України водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, а усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей.
Також судом першої інстанції обгрунтовано застосовано до ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки протиправні дії обвинуваченого пов`язані з нехтуванням Правилами дорожнього руху України та призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок чого було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості малолітній потерпілій, що свідчить про відсутність у обвинуваченого належних навиків керування транспортними засобами, і застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами надасть йому можливість в разі бажання в подальшому керувати транспортними засобами додатково вивчити правила дорожнього руху та пройти додаткові навчання у відповідних навчальних закладах щодо покращення навиків керування.
Доводи обвинуваченого про те, що вину він визнав повністю, щиро розкаявся, давав правдиві свідчення, направлені на встановлення істини по справі, активно сприяв органам досудового розслідування та суду у вирішенні ситуації, добровільно відшкодував шкоду потерпілому, представник потерпілої прохав призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а також дані про його особу, а саме, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Та обставина, що обвинувачений проживає з матір`ю, яка потребує його допомоги, неофіційно працює на фермі трактористом, має підсобне господарство, не може бути визнана тим фактором, який би знижував суспільну небезпеку особи обвинуваченого чи вказував на можливість пом`якшення призначеного йому судом першої інстанції покарання, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер та грубість допущених порушень Правил дорожнього руху України та негативні наслідки скоєного діяння, внаслідок якого малолітня потерпіла отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обвинуваченим як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного перегляду не надано доказів, які б істотно знижували ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене ОСОБА_7 судом покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі останнього, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про те, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі останній.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4