ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2907/22 Справа № 419/2464/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000272 від 09 жовтня 2021 року, за апеляційною скаргою заступника керівника Луганської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Новоайдарського районного суду Луганської області від 23 листопада 2021 року про звільнення від кримінальної відповідальності

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бахмутівка Щастинського (Новоайдарського) району Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 23 листопада 2021 року клопотання прокурора задоволено, кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрито та звільнено останнього від відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України. Окрім цього, судом визначено долю речових доказів, а саме вирішено знищити 50 патронів та 27 гільз.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, встановивши факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, посилався на те, що останній добровільно здав бойові припаси, що згідно з вимогами ч. 3 ст. 263 КК України є підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно з обставинами, зазначеними в ухвалі, у вересні 2021 року (більш точний час встановити не видалось можливим) ОСОБА_8 на відкритій ділянці місцевості поблизу с. Царівка ШЩастинського району Луганської області, біля залізничної колії, знайшов предмети схожі на патрони у кількості 77 штук, які підібрав та відніс за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому знайдені патрони ОСОБА_8 почав зберігати в приміщенні сараю на території зазначеного домоволодіння без передбаченого законом дозволу. 09.10.2021 року ОСОБА_8 , згадавши про те, що у приміщенні сараю за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 знаходяться патрони, вирішив добровільного видати вищевказані предмети працівникам поліції. 09.10.2021 року у період часу з 12-50 по 13-30 год. за адресою: АДРЕСА_3 , у приміщенні Щастинського РІВІИ ГУНТ в Луганській області, у присутності понятих, ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції предмети ззовні схожі на боєприпаси. Знаходячись у вказаному приміщенні, ОСОБА_8 , самостійно відкрив принесений з собою поліетиленовий пакет, в якому містились предмети зовні схожі на бойові припаси - патрони, у кількості 77 штук, які було оглянуто, вилучено і поміщено до сейф-пакету. Згідно висновку судової експертизи зброї, вилучені у ОСОБА_8 77 патронів калібру 5,45х39мм є бойовими припасами, малоїмпульсними військовими проміжиими патронами зразка 1974 р., калібру 5,45х39мм, які придатні та призначені для стрільби з наступної військової стрілецької зброї: автамати-АК-74, АКС-74, АКС74У, ручний кулемет РІК-74, їх модифікації. Таким чином, дії ОСОБА_8 органами досудового розслідування, кваліфіковано за ч.І ст.263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу змінити в частині вирішення питання про долю речових доказів та щодо процесуальних витрат, конфіскувати в дохід держави 50 патронів калібром 5,45х39, а процесуальні витрати за проведення судово-балістичної експертизи віднести за рахунок держави.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор зазначає, що суд помилково не застосував положень ст.ст. 96-1, 96-2 КК України та не конфіскував предмет кримінального правопорушення. Водночас, на переконання прокурора, суд не врахував висновків Верховного Суду про необхідність вирішення питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Прокурор вважає, що з огляду на положення ст.ст. 122, 124 КПК України процесуальні витрати підлягають відшкодуванню за рахунок держави.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження, висновки суду про необхідність звільнення ОСОБА_8 від відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України прокурор не оскаржує.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинувачених та на кваліфікацію їх дій, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою зміну ухвали, колегія суддів приходить до висновку про їх обґрунтованість.

Так, колегією суддів встановлено, що у кримінальному провадженні проведено судово-балістичну експертизи № СЕ-19/113-21/11641-БЛ, вартість якої складає 686,48 грн. (т. 1, а.п. 32-36).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас, згідно з вимогами частини другої цієї статті, залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Таким чином, виходячи з наведених вимог закону, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК стягуються з обвинуваченого на користь держави лише у разі ухвалення обвинувального вироку.

Окрім цього, згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29 вересня 2022 року (справа № 559/182/19), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З матеріалів провадження вбачається, що судом ухвалено рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Між тим, всупереч наведеним обставинам та вимогам закону, питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні залишились невирішеним, внаслідок чого суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи те, що суд не вирішив питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадження, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора в цій частині та приходить до висновку, що ухвала суду з наведених підстав підлягає зміні, а процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-балістичної експертизи № СЕ-19/113-21/11641-БЛ, у розмірі 686, 48 грн., - віднесенню за рахунок держави.

Поряд із цим, колегія суддів погоджується й з доводами прокурора про необхідність застосування у цьому провадженні спеціальної конфіскації.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 263 КК України після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» від 18.02.2016 року № 1019-VІІІ», відповідно до якого текст статті 96-1 КК України викладений в новій редакції.

Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Таким чином, враховуючи, що санкція інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення встановлює покарання у виді позбавлення волі, суд безпідставно не застосував положення ст. 96-1 КК України, зокрема щодо 50 патронів калібром 5,45х39, як предмету кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 263 КК України.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого заходи кримінально-правового характеру у вигляді спеціальної конфіскації, яка полягає у конфіскації у власність держави 50 патронів калібром 5,45х39, як предмету кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 263 КК України.

Водночас, суд вважає, що при вирішенні питання щодо спеціальної конфіскації патронів в порядку ст. 96-1, 96-2 КК України, є зайвим рішення про їх знищення в порядку ст. 100 КПК України, а тому посилання на це підлягає виключенню з ухвали.

Пунктом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює ухвалу у випадках, якщо це не погіршує становища обвинуваченого.

Вирішуючи питання про обґрунтованість вимог прокурора, суд виходить з того, що спеціальна конфіскація не є кримінальним покаранням, тому зміна правової підстави вилучення в обвинуваченого майна в порядку спеціальної конфіскації не погіршує його становища.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом в порядку ст. 100 КПК України вирішено питання про знищення цього речового доказу.

За цих умов, враховуючи те, що суд за наслідками апеляційного розгляду змінює лише підстави для його вилучення, становище обвинуваченого не погіршується.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора такими, що заслуговують на увагу, а тому приходить до висновку про необхідність зміни ухвали з наведених в апеляційній скарзі мотивів.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Луганської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Новоайдарського районного суду Луганської області від 23 листопада 2021 року про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 сті. 263 КК України, змінити в частині вирішення питання про стягнення процесуальних витрат та визначення долі речових доказів.

Виключити з ухвали посилання на вирішення в порядку ст. 100 КПК України долі речового доказу - знищення 50 патронів калібром 5,45х39.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, конфіскувати в дохід держави 50 патронів калібром 5,45х39.

Процесуальні витрати за проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/113-21/11641-БЛ у розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 (сорок вісім) копійок віднести за рахунок держави.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 О ОСОБА_9 А ОСОБА_10