Справа № 944/890/23
Провадження №1-кс/944/187/23
про скасування арешту майна
20.03.2023 рокум.Яворів
16.02.2023 слідчим суддею Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 у справі № 944/890/23 клопотання прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 задоволено та накладено арешт на печатку та оригінали документів ТОВ «СПРІНТ ЄВРО БУС» директором якого є ОСОБА_5 , у виді заборони відчуження, користування та розпорядження зазначеним майном.
Зазначив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є засновниками Товариства з обмежено відповідальністю Україна «СПРІНТ ЄВРО БУС» ідентифікаційний код 44982953. Документи та печатка, на які слідчим суддею накладено арешт 16.02.2023, не є підробленими та не є викраденими у ОСОБА_5 .
У судовому засідання адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав в повному обсязі з підстав наведених у ньому, просив суд скасувати повністю арешт, оскільки, арештоване майно потрібне ОСОБА_5 , щоб продовжити підприємницьку діяльність.
Особа, за клопотанням якої було арештовано майно, прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні надала суду матеріали кримінального провадження та зазначила, що заперечує щодо скасування арешту на майно, зважаючи на те, що на даний час обставини кримінального провадження встановлюються.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя виходить з наступного.
Згідно з статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно з статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до положень частини 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно з статтею 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Беручи до уваги доводи заявника, викладені у клопотанні, керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час накладення арешту на майно перешкоджає законному праву власника користуватися своїм майном, в межах даного кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру, а тому слідчий суддя вбачає підстави для частково задоволення клопотання - скасувати арешт у частині заборони користуватись переліченими вище речами, залишивши заборону в частині розпоряджатися ними на час проведення досудового розслідування та судового слідства, оскільки потреба в збереженні речових доказів не відпала, а досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.
Керуючись статтями 170-173,174,376 КПК України, слідчий суддя,
Зобов`язати ОСОБА_5 , якому буде передано на відповідальне зберігання вищезазначене майно, за першою вимогою слідчого, прокурора негайно надати його для проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у разі їх необхідності.
Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1