Справа № 933/85/23
Провадження № 1-кп/933/21/23
У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2023 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі:

прокурора - ОСОБА_2 в режимі ВКЗ

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4 в режимі ВКЗ

секретаря

судового засідання: - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Олександрівка клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000367 від 07.02.2023 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

20.03.2023 року на електронну адресу суду надійшло клопотання прокурора від 17.03.2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , строком на 60 днів, в умовах гауптвахти, без визначення розміру застави.

Клопотання прокурор обґрунтував тим, що 31.01.2023 року ОСОБА_3 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та йому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

01.02.2023 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 31.03.2023 року, з визначення розміру застави в розмірі 214 720 гривень.

Обґрунтованість повідомленого ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: допитами свідків, протоколами слідчих експериментів зі свідками та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , яка обумовлена наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування зазначених ризиків прокурор зазначив наступне:

- переховуватися від суду тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від досудового розслідування та суду. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб переховуватися обвинуваченого від суду будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а його затриманням, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування обвинуваченого у разі зміни запобіжного заходу на менш суворий;

- може впливати на свідків, військовослужбовців своєї частини, з метою схиляння їх до зміни або відмови від надання правдивих свідчень у суді, у тому числі, шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій;

- перешкоджати кримінальному провадженню тим, що розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, маючи певні навички використання зброї як військовослужбовець, перебуваючи на волі може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений вчиняючи непокору, в умовах воєнного стану, відмовився виконувати бойові завдання та наказ прямого начальника щодо виконання свої службових обов`язків на бойових позиціях, з великою вірогідністю може вчинити дезертирство або інші тяжкі військові злочини.

Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого обумовлена ч. 7 ст. 176 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 402 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи зазначене вище, сторона обвинувачення, не вважає за необхідне обґрунтування застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З урахуванням того, що під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави щодо злочину, передбаченого ст. 402 КК України, прокурор просить не визначати розмір застави.

Клопотання подано до суду прокурором, який на момент його складення мав повноваження процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

До клопотання додана розписка обвинуваченого про отримання клопотання - 17.03.2023 року.

В судовому засіданні прокурор, який має повноваження процесуального керівника, підтримала клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою. Додала, що на теперішній час ризики передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення. Обвинувачений не має протипоказань до утримання під вартою.

Захисник вважає, що клопотання не є обґрунтованим, та просив у обов`язковому порядку застосувати альтернативний запобіжний захід, заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів.

Обвинувачений підтримав захисника.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд вважає, за необхідне клопотання прокурора задовольнити частково, за наступних підстав.

Відповідно до ст. 29 Конституції України: ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно зі ч. 1 ст. 177 КПК України: метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За вимогами п. 5 ч. 1, ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, тримання під вартою.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, враховуючи напружену ситуацію пов`язану з введенням воєнного стану в країні, є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується вчиненням обвинуваченим тяжкого злочину, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою, тому клопотання у цій частині підлягає задоволенню.

Судом враховано, що обвинувачений має постійне місце проживання, раніше не судимий, однак лише такі обставини, на переконання суду, не можуть нівелювати зазначені ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, а відтак не можуть свідчити на користь застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи положення ст. 182 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого у даному кримінальному провадженні є застава в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Такий розмір застави, на думку суду, є справедливим в даному кримінальному провадженні, та не порушує права обвинуваченого.

Відповідно до ст. 194 КПК України на обвинуваченого повинні бути покладені обов`язки, передбачені п.п. 2-4, 8 ч. 5 цієї статті.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 197, 309, 310, 314, 315, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000367 від 07.02.2023 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,- задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб - до 21 травня 2023 року, включно, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого у м. Павлоград Дніпропетровської області.

Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить грошову суму у розмірі 134200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області в будь-який момент протягом дії ухвали - до 21 травня 2023року, включно.

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у разі внесення застави наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою прокурора або суду;

2) не відлучатися із місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , в якій він проходить службу, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , в якій він проходить службу;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні, крім проведення слідчих та процесуальних дій;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави - до 21 травня2023 року включно.

В іншій частині клопотання, - відмовити.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого у м. Павлоград Дніпропетровської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_1