Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

1 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальні провадження №№ 0001559, 0002086, 0002017 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст.121 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26.10.2022 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.309, ч.1 ст.121 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.2 ст.309 КК України - 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.1 ст.121 КК України - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Цим же вироком суд частково задовольнив цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 і стягнув на його користь з обвинуваченого 45 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити і пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Також просить вирок у частині рішення про цивільний позов скасувати та відмовити ОСОБА_8 в позові.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що суд розцінив часткове визнання його підзахисним вини як спробу ухилитися від покарання і вказав, що останній не викликав швидку медичну допомогу. Однак поза увагою суду залишилася та обставина, що після пострілу потерпілий, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, продовжував агресивно висловлюватися в бік ОСОБА_9 , одразу піднявся та залишив приміщення, що вказує на відсутність необхідності надання йому медичної допомоги. І такі дії ОСОБА_8 були зумовлені виключно наявністю в руках у ОСОБА_7 зброї для самозахисту, адже за її відсутності потерпілий продовжив би його побиття. Вважає, що суд не врахував, що, звертаючись з останнім словом, ОСОБА_7 приніс свої вибачення потерпілому, не будучи підбурювачем сварки, а також не визнав обставинами, що пом`якшують покарання, часткове відшкодування моральної шкоди, щире каяття. Між тим, активне сприяння розкриттю злочину в сукупності з щирим каяттям, яке полягає в тому, що обвинувачений, невірно оцінивши обстановку, явно перевищив межі необхідної оборони, засудив свою поведінку, зумовлену неправомірними діями потерпілого, який завдав йому удар в обличчя, а також наявність на його утриманні малолітньої дитини, що опиниться у скрутному матеріальному становищі у разі ізоляції батька, дають підстави вважати, що ступінь ризику повторного вчинення кримінального правопорушення є невисоким, а відтак, до ОСОБА_7 можливе застосування положень ст.75 КК України.

Що стосується цивільного позову, то суд зазначив у вироку, що ОСОБА_8 зазнав моральних страждань внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , оскільки отримав тяжке тілесне ушкодження, фізичний біль, було порушено звичайний спосіб його життя, що пов`язане з лікуванням та подальшою реабілітацією. Однак це не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки докази виснажливого лікування, а тим більше реабілітації, відсутні. На думку захисника, потерпілий не довів обставини звичайного способу життя, матеріальні витрати, аби суд дійшов висновку про його порушення. Так, ОСОБА_8 вказував, що працює дитячим тренером у футбольному клубі і займається спортом, але не надав ані копії трудової книжки, ані наказу про призначення на посаду дитячого тренера, контракту, тощо. Тому вважає, що відшкодована моральна шкода у сумі 5 000 грн з урахуванням того, що ініціатором події був потерпілий, є достатньою.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи обвинуваченого на підтримку позиції захисника; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав психотропну речовину у великих розмірах без мети збуту та спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_8 за наступних обставин.

ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб незаконно придбав психотропну речовину амфетамін, яку незаконно зберігав при собі без мети збуту. 2 липня 2021 року о 05 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 44, ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції з метою перевірки документів, на запитання стосовно наявності при собі заборонених в обігу речей добровільно видав згорток з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка є психотропною речовиною амфетаміном масою 1,585 г, що є великим розміром, яку він незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Крім того, 28 липня 2021 року близько 05 год. 30 хв. у ОСОБА_7 , який перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , під час сварки з раніше знайомим ОСОБА_8 на ґрунті неприязних відносин виник умисел на заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 зайшов в орендовану ним кімнату в цій квартирі, взяв з полиці шафи належний йому револьвер "Alfa model 420" № НОМЕР_1 калібру 4 мм Flobert, підійшов до ОСОБА_8 , який перебував в іншій кімнаті, та здійснив один постріл в область живота потерпілого, спричинивши тілесне ушкодження у виді проникаючого вогнепального сліпого поранення черевної порожнини зліва - вогнепальної рани округлої форми діаметром 3 мм на лівій переднє-бічній поверхні черевної стінки в 12,5 см вліво та 2 см доверху від верхнього краю пупка по середньо-ключичній лінії, з рановим каналом, що відходить від неї, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, м`язи, пристінкова очеревина та сліпо закінчується в клітковині міжпетельного простору на рівні тіла 4-го поперекового хребця, з наявністю чужорідного тіла (кулі), яке за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Крім того, ОСОБА_7 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин незаконно придбав психотропну речовину амфетамін масою не менше 2,7827 г, яку незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

5 серпня 2021 року в період з 19 год. 26 хв. по 20 год. 25 хв. за вказаною адресою під час обшуку квартири було виявлено та вилучено психотропну речовину амфетамін масою 2,7827 г, що є великим розміром, яку ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються сукупністю наявних у ньому доказів, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту у великих розмірах; та за ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника про невідповідність висновків суду першої інстанції в частині рішення про цивільний позов фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними.

У кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_8 пред`явив цивільний позов, в якому просив стягнути з ОСОБА_7 на його користь 200 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що внаслідок спричинення вогнепального поранення йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичних стражданнях в момент отримання тілесного ушкодження та в подальшому під час відновлення здоров`я. Незважаючи на лікування, у нього з`явилися постійні болі під час пішого руху, які негативно впливають на якість життя, погіршився сон та здоров`я в цілому, емоційний стан. Це також перешкоджає тренуванню у футбольній команді "Діамант", в якій, як показав потерпілий в судовому засіданні, він неофіційно працював тренером. Значно змінився і спосіб життя, який направлений на відновлення здоров`я до первісного стану і потребує фінансових витрат на обстеження та лікування, оскільки в майбутньому він потребує хірургічного втручання для видалення кулі, яка й досі знаходиться в його тілі.

Частково задовольняючи цивільно-правові вимоги ОСОБА_8 в сумі 50 000 грн, суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення, зокрема, врахував, що внаслідок заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження він зазнав моральних страждань через фізичний біль та порушення звичайного способу життя, пов`язаного з лікуванням та реабілітацією. При цьому суд врахував майновий стан ОСОБА_7 та часткове відшкодування ним моральної шкоди в сумі 5 000 грн, а тому прийняте рішення відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Всупереч твердженням захисника потерпілий долучив до позовної заяви копію висновку експерта № 042-1203-2021 від 20.09.2021, в якому зазначено характер і ступінь тяжкості заподіяних йому тілесних ушкоджень, а також про перебування ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з 28.07.2021 по 02.08.2021 і виписку з діагнозом: Проникаюче сліпе вогнепальне поранення живота з наявністю стороннього тіла в черевній порожнині.

У позовній заяві потерпілий і не зазначав про виснажливе лікування, однак ці обставини підтверджують, що стаціонарне лікування мало місце, а подальша реабілітація, пов`язана з відновленням стану здоров`я після вогнепального поранення, є необхідною, що вочевидь свідчить про те, що звичайний спосіб життя ОСОБА_8 було порушено.

Що стосується інших мотивів, якими потерпілий обґрунтовував позовні вимоги, а саме, зайняття спортом та тренерською діяльністю до отримання тілесних ушкоджень, то вони і не враховувалися судом.

Всупереч доводам захисника дотримав суд і вимог закону, через які реалізуються принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Суд згідно з ст.65 КК України врахував загальні засади призначення покарання, зокрема, ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який не судимий, працевлаштований, посередньо характеризується, має на утриманні малолітнього сина, а також обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, активне сприяння розкриттю злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Крім цього, суд взяв до уваги думку потерпілого, який підтримав виступ прокурора у судових дебатах про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, що належить відбувати реально, посткримінальну поведінку обвинуваченого, який після заподіяння тілесних ушкоджень не здійснив жодних дій з метою надання потерпілому допомоги і вже під час судового розгляду здійснив спробу частково відшкодувати завдану моральну шкоду.

При цьому посилання захисника на те, що потерпілий був ініціатором бійки і не потребував допомоги, суперечать встановленими судом обставинам, і вирок у тій частині сторона захисту не оскаржує.

Додатково колегія суддів зауважує, що після вилучення у ОСОБА_7 амфетаміну 2 липня 2021 року через короткий проміжок часу 28 липня 2021 року він вчиняє кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, а 5 серпня 2021 року у нього знову вилучають амфетамін вже за місцем проживання. Вчинення трьох епізодів злочинної діяльності протягом місяця свідчить про те, він ніяких висновків для себе не зробив, відчувши почуття безкарності, і наявність на його утриманні малолітньої дитини не утримала його від вчинення незаконних дій. Вказані обставини не дають підстав вважати, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання і застосовувати до нього положення ст.75 КК України.

Отже, суд взяв до уваги зазначені раніше дані й обставини, в тому числі ті, на які є посилання в апеляційній скарзі, і правильно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, яке, на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні обвинуваченого та запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3