У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 620 221 001 300 003 50 від 01 липня 2022 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, з Дарницького районного суду міста Києва до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції,

за участю захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про визначення підсудності кримінального провадження № 620 221 001 300 003 50 від 01.07.2022 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (справа № 753/8021/22), з Дарницького районного суду міста Києва до іншого суду, в межах юрисдикції якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, для здійснення подальшого судового провадження, з вмотивуванням клопотання.

Сторони у кримінальному провадженні про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, неявка яких в судове засідання суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду клопотання за приписами ч. 4 ст. 34 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримання доводів клопотання про визначення підсудності кримінального провадження № 620 221 001 300 003 50 від 01.07.2022 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, перевіривши матеріали провадження за клопотанням та доводи самого клопотання, отримавши відповідь місцевого суду щодо стадії розгляду досліджуваного кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції, зокрема за клопотанням сторін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо:
1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності;
2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду;
3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження;
4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Водночас, абз. 6 вищезазначеної норми процесуального закону передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, що набрав чинності одночасно з набранням чинності Закону України Про затвердження Указу Президента Про введення воєнного стану в Україні № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який, зокрема, Указом від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 строком на 90 діб, тобто який тривав на час звернення прокурора до місцевого суду з обвинувальним актом у досліджуваному кримінальному провадженні, що надійшов - 02.08.2022 (а.п. 5, 23).

Згідно з ч. 9 ст. 615 КПК України в редакції Закону України № 2201-IX від 14.04.2022, яка регулює особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану, було визначено, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Однак, 25.08.2022 набрав чинності Закон України № 2462-IX Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану від 27.07.2022, відповідно до якого, зокрема, внесено зміни до ч. 9 ст. 615 КПК України та визначено, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналогічний підхід застосовується і щодо дії процесуальної норми права.

Зокрема, ч. 1 ст. 5 КПК України передбачено, що процесуальна дія, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
При цьому, закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Це положення процесуального закону узгоджується з підходами Європейського суду з прав людини, який вважає, що принцип унеможливлення зворотної дії закону в часі не застосовується, коли нове законодавство ставить особу в сприятливіший стан (Scoppola v. Italy, заява № 126/05, п. 102-111).

Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп).

Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що під час дії воєнного стану при вирішенні питання належного суду, який має розглядати кримінальне провадження, в аспекті суду, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення на стадії підготовчого провадження, потрібно виходити з приписів ч. 9 ст. 615 КПК України саме в редакції Закону України № 2462-IX від 27.07.2022, що узгоджуються з приписами ч. 1 ст. 34 КПК України з огляду і на засади кримінального провадження, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, зокрема ч. 1 ст. 32 КПК України.
У свою чергу, за нормою ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної підсудності якого закінчене досудове розслідування.

За повідомленням місцевого суду, досліджуване кримінальне провадження знаходиться на розгляду в Дарницькому районному суді міста Києва на стадії підготовчого судового засідання (а.п. 23).

Згідно досліджуваного обвинувального акта у кримінальному провадженні № 620 221 001 300 003 50 від 01.07.2022 ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме, що: 26.04.2022, близько 13 год. 00 хв., солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України Про оборону України, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби - підрозділ військової частини НОМЕР_1 , який тимчасово дислокувався за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Вишгородського району Київської області, а тому клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про передачу провадження до Вишгородського районного суду Київської області - підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 34 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Матеріали кримінального провадження № 620 221 001 300 003 50 від 01 липня 2022 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (справа № 753/8021/22), направити для розгляду до Вишгородського районного суду Київської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3